ROČNÍK XXX. 
ČÍSLO 47. 
TŘÍDA II. 
Má mesonefros ssavčích embryí 
exkretorickou funkci? 
Napsal 
Prof. Dr. Z. Frankenberger, Lubíaň. 
(S 1 tabulkou.) 
Práce z ústavu pro histologii a embryologii prof. Dra O. Srdinka na 
lékařské fakultě university Karlovy v Praze. 
(Předloženo dne 4. listopadu 1921.) 
Otázka položená v titulu této práce byla dosud málo zkoumána, 
ač počet morfologických prací o mesonefrosu je velmi veliký. Několik 
málo zmínek o této věci, které v literatuře nalézáme, má sotva hodnotu 
skutečného vědeckého poznání, neboť opírá se nikoliv o přesně zjištěná 
fakta, event. o experimentální důkazy, nýbrž jen o theoretické úvahy, 
vycházející z morfologického vzhledu mesonefrálních epithelií a z poměru 
mezi mesonefrosem a metanefrosem. Jest to tím více s podivem, že 
o mikroskopickém vyšetřování funkce trvalé ledviny, arci pouze u dospě¬ 
lých organismů, máme již celou řadu prací; poukazuji v tom ohledu na 
obšírný přehled literatury u Arnolda nebo u Turchiniho z doby 
nejnovější, k němuž budeme se v následujících úvahách ještě Častěji 
vraceti. 
V celku nutno říci, že úsudek autorů, kteří se dosud této otázky 
dotkli, je kladnému jejímu zodpovědění velmi nepříznivý. Tak dochází 
Weber ve své práci, na základě Časového srovnání zániku mesonefrosu 
a vývoje prvních malpighických tělísek metanefrosu, k závěru, že meso¬ 
nefros ssavčích embryí nedospívá k sekreční funkci. U člověka, morčete, 
krtka a myši nastupují regressivní změny mesonefrosu dříve, než se vyvine 
dostatečně trvalá ledvina, a už proto není možná žádná sekrece. U vepře 
byla by sekrece sice myslitelná, neboť zde přetrvá dobře vyvinutý meso¬ 
nefros dosti dlouho (regressivní změny až od stadia asi 5 cm dlouhého), 
aby mohl metanefios převzíti jeho funkci ,,Ob man aber, nachdem die 
Rozpravy: Roč. XXX. Tř. II. Čís. 47. 1 
XLVII. 
