2 
Verháltnisse bei allen anderen bis dahin untersuchten Sáugem durchaus 
gegen eine Funktion der Umiere sprechen, ohne positive Beweise beim 
Schwein eine solche wird annehmen důrfen, das ist eine Frage, welche 
ich glaube mit Nein beantworten zu můssen.“ 
K jeho úsudku přidává se též Felix i Broman; prvý z jmeno- 
vaných uvádí jako důvod proti sekreční funkci mesonefrosu též tu okol¬ 
nost, že mesonefros ssavčí skládá se jen z jedné řady kanálků, kdežto 
všechny nesporně fungující mesonefrosy mají kanálky ve více vrstvách 
nad sebou. Tito autoři pak přisuzují vylučování močoviny, které se 
skutečně u plodu děje, diffusním pochodům v pupečních cévách. 
U dřívějších autorů nebylo ovšem pochyb o tom, že mesonefros 
funguje jako exkreční orgán; Mihalkovics, Nagel, Janošík, 
ač přímo a podrobně se touto otázkou nezabývali, považují funkci takovou 
za samozřejmou. S e 1 e n k a zjistil funkci exkreční mesonefrosu i v životě 
' extrauterinním nepochybně u Marsupialií, jež se ovšem rodí ve stavu 
velmi nedokonalém, Kalí a y myslí rovněž, že mesonefros funguje, a 
v souvislost se začátkem funkce uvádí vústění Wolffových vývodů do 
kloaky a mohutný vzrůst allantois (u embryi vepře). 
U embryí kuřecích pokusila se o přímý důkaz sekreční schopnosti 
mesonefrosu Bakouninová. Injikovala embryím kuřecím od 5. dne 
po nasazení do oběhu krevního roztok indigokarminu a zjistila, že barvivo 
přechází do lumen kanálků mesonefrosu. Z toho uzavírá, že schopnost 
secernovati je snad menší v epitheliích tělesa Wolffova nežli ve vlastních 
epitheliích ledvinných, ale existuje nepochybně od začátku embryonálního 
vývoje. Je podivno, že tento tak důležitý objev Bakouninové 
nalezl tak málo povšimnutí. 
Tyto nejasnosti a pochyby vedly mne k tomu, pokusiti se o přesné, 
experimentální zjištění, zda mesonefros ssavčích embryí funguje jako 
exkreční orgán čili nic. Byloť mi už předem pravděnepodobno, že by na př. 
tak objemný, vysoce vyvinutý orgán, jako je specielně mesonefros vepřo¬ 
vých embryí, neměl žádné specifické funkce. K tomu cíli volil jsem ony 
methody, které nám podaly dosud tak cenné výsledky u výzkumu ex- 
krečních pochodů v ledvině: vitální injekce barviv. Po pokusech s ně¬ 
kolika jinými barvivý omezil jsem se posléze pouze na methylenovou 
modř. 
Postup práce byl následující: z čerstvě vyňatého březího uteru 
svině bylo malým nástřihem stěny děložní vytaženo embryo, jež zcela 
zřejmě bylo dosud úplně živé. Do vény v pupečním provazci injikováno 
injekční stříkačkou co možná pomalu, pod velmi mírným tlakem, asi 0-5 
až 0*7 ccm l%ního roztoku methylenové modři ve fysiologickém roztoku 
kuchyňské soli. Rychle dostavilo se celkové modré zbarvení embrya. Na 
to vsunuto embryo — jež zůstalo v neporušeném vaku amniovém — zpět 
do uteru, jenž značně dlouho zachovává teplotu Po nějakém čase — 
ovšem krátkém, jen několika minutách — embryo opět vyňato; předem 
XLYII. 
