5 
Posléze nalézáme buňky, kde basální membrána není již modře zbar¬ 
vena; v basální partii buňky mohou býti ještě modře zbarvené vláknité 
útvary, ale hlavní massa modré barvy se nalézá na samém povrchu buňky 
v podobě širokého, intensivně modře zbarveného lemu nepravidelných 
obrysů. Nějakých formovaných elementů v tomto lemu nenacházíme, je 
zcela diffusně modře zabarven. Konečné stadium sekrece pak nám píed- 
stavuje obr. 8. Ani basální blána, ani nějaké elementy v těle buněčném ne¬ 
jsou modře zbarveny, pouze povrchní lem vykazuje intensivní modré za¬ 
barvení. Na našem obrázku je barva dosti bledá, poněvadž vyobrazení 
zhotoveno dle praeparátu velmi tenkého (3 (x). V basální části buňky je 
zřejmá vláknitá struktura, ale zbarvená červenavě. 
Podotýkám ještě jednou, že nikdy jsem nenašel ani nej menší stopy 
modré barvy v jádrech, což je svědectvím pro skutečně vitální obarvení 
dotyčných plasmatických elementů. 
Srovnáme-li tento náš popis a vyobrazení našich praeparátů s popisem 
a obrázky Turchiniho, vzatými z ledviny žáby, vidíme úplnou shodu. 
Také on viděl, že nejprve tvoří barevná massa kontury jednotlivých ka¬ 
nálků, dříve než vnikne do buněk samých. Pozoroval, že barvivo vniká potom 
do prostůrků mezibuněčných, Čímž zvětší se plocha, na níž může se díti 
vnikání dovnitř buňky. Později jsou v buňkách zbarvena basální vlákénka 
(tyčinky Heidenhainovy) a granula, jež považuje Turchini —a jistě 
právem —za elementy chondriomové, mitochondrie, resp. malá sekreční 
zrnka z nich vzniklá. Zrnité mitochondrie pak vznikají dle jeho mínění 
rozpadem útvarů vláknitých. Jako v našem případě, tak i on může na zá¬ 
kladě srovnání s praeparáty barvenými některými z method na mitochon¬ 
drie identifikovati tyto vitálně obarvené částečky s elementy chondriomu. 
„Nous croyons que la disposition des chondriocontes en batonnets paral- 
leles est une disposition du chondriome en rapport avec le role de la cellule 
rénale.” Otázku identity Heidenhainových tyčinek (stejně jako ergasto- 
plasmatu jiných buněk žlázových) s chondriomem můžeme dnes pokládati 
definitivně za rozřešenu v kladném smyslu. 
Turchini soudí tedy, že methylenová modř prochází buňkou 
ledvinovou zbarvujíc chondriom. To jest opět v souhlase s názory předních 
badatelů o mitochondriích, kteří je považují za elektosomy schopné vybi- 
rati z vnitřního prostředí určité látky a použiti jich bud k vytváření sekretů 
nebo specifických formací při různých pochodech histogenetických. Poslední 
fase sekrečního pochodu v ledvině, vyloučení barviva do lumen kanálků, 
děje se dle Turchiniho dialysou kartáčkovým lemem nebo povrchem 
kutikulárním. Také toto pozorování je úplně ve shodě s tím, co jsme mohli 
zjistiti v našich praeparatech. 
Jsou tedy naše nálezy v mesonefrosu ssavčích embryí nejen podobny, 
nýbrž takřka totožný s nálezy Turchinihov nesporně fungující ledvině 
žab, po použití těchže method. Můžeme-li pak přijímáti nálezy Tur¬ 
chiniho jako nesporný morfologický projev ledvinné funkce — a já ne- 
XLVII. 
