8 
vsí odbočuje od hlavní silnice polní vozová cesta v levo, bylo v r. 191(5 
a 1917 hloubeno několik pokusných šachtiček a poblíže bylo i vrtáno na 
rudu železnou asi do hloubky 64 m. Uložení zjištěno bylo zde nejvýš ne- 
p ravidelné a nikde nebylo dosaženo rudy pásma komárovského. Ve zkusných 
šachtičkách a překopech od těchto šatiček vedených nalezeny byly většinou 
břidlice osecko-kváňské, tu a tam s oolithy chamositovými (osecký rudní 
obzor!), 15 ) a což zajímavo, též diskordantně prorážející žíly žlutavého 
porfyru zcela shodného s porfyry kyšickými. 16 ) Hlubinné vrtání vedle 
polní cesty u silnice prováděné vyneslo vrtný profil velmi podivný: nejprve 
zastiženy byly do hloubky 2 — m břidlice d y, pod nimi 15 m křemence 
drabovské, pod těmito až do hloubky 53 m následovaly opětně černé slíd- 
naté břidlice dy a od 55 do 64 m ku podivu opětně křemence d y. 
Kterak si máme tento vrtný profil vyložiti, zůstane nám záhadou. Jisto 
je jen tolik, že vrstvy u Březiny jsou nesmírně porušeny. Patrně bylo 
vrtání založeno náhodou přímo na dislokační ploše, čímž jedině bylo by 
lze si vysvětliti, proč tytéž vrstvy byly dvakrát nad sebou zastiženy. 
Dislokace u Březiny pravděpodobně jsou doprovodem veliké příčné poruchy , 
která běží ssz směrem na nejzazším okraji Plecháče a mezi Březinou a buliž- 
níkovým hřbetem přeltovským a jež podmiňuje zde jednak styk algonkia 
se silurem, jednak náhle utíná sv směrem se táhnoucí buližníkový pruh 
přeltovský. 
Hlavní poruchy záp. okraje Plecháče neomezují se však toliko na 
nejbližší okolí Březiny, též jižně odtud až k sev. konci Volduch potkáváme 
se s terénem velmi porušeným (srv. obr. 3. a 4.). Tak hned jižně od kře¬ 
mencového kamýku 556 (j. od Březiny) probíhá patrná přesmyková linie 
vsv směrem, představující nám západní pokračování příčnými dislokacemi 
březinskými k jihu posunutého přesmyku jižního svahu Hradiště. Podle 
této linie všude byly vyzdviženy osecko-kváňske břidlice nad křemence 
drabovské. 
V lese na záp. okraji Plecháče přicházíme jižně od kamýku 556 na 
skály křemencové označené v mapě 1 : 25.000 nápisem ,, Skalka". Směr 
vrstev je tu ku podivu velice abnormální: ssz-jjv až skoro s-j; v podloží 
křemenců, pod úhlem 50° k vých. zapadajících, táhne se na pokraji lesa 
řada obvalů po někdejších pracích hornických. Podloží pásma rudonosného 
je tu bohužel zakryto mohutnou ssutí z křemenců drabovských, dle všeho 
bude však tvořeno asi porfyrity a tufovými porfyrovými brekciemi. .Severo¬ 
jižní směr vrstev dá se sledovati k jihu na vzdálenost asi y 2 km, načež jest 
přerušen morfologicky význačným hřbetem křemencovým, v němž vrstvy 
zapadají k jjv (mírně, 10 — 15°). Jest přirozeno, že náhlá změna směru 
vrstevního, jež se dostavuje, je způsobena opětně dislokací, a to dislokací 
směru vsv (h. 5). Avšak i východní strana ssz-jjv hřbetu ,,Skalky <( jižně 
15 ) Srv. R. Kettner: 1 c. 5 ). 
16 ) Srv. R. a Ml. Kettnerovi, 1, c. 1 ). 
XLIX. 
