4 
Trhanou čarou je naznačen přetlak buněk v atmosférách (osmotický 
tlak plas moly sující koncentrace minus osmotický tlak prostředí) a tečko¬ 
vané stoupání tlaku v atmosférách (plasmolysuj ící koncentrace z určitého 
prostředí minus plasmolysuj ící koncentrace normální). V pokusu č. 1. je 
znázorněn postup deplasmolysy v 5% NaCl. 
Hodnoty u Knopova roztoku zůstávaly dlouho celkem stálé, hlavně 
ve vyšších koncentracích byly plasmolytické koncentrace stanovené po 
týdnu, 14 dnech i 25 dnech namnoze úplně stejné. Naproti tomu u roztoků 
natriumchloridu se osmotická hodnota buněk v různých roztocích po 
11 dnech jen málo změnila. Zvláště nápadné to bylo v roztocích nižších 
koncentrací v prvním týdnu až 14 dnech; teprve po 25 dnech bylo patrné 
stoupnutí. Ale ještě i po době delší než měsíc se tlak neustále zvyšoval. 
Po delší době ovšem již nemohou býti hodnoty stejně přesné, po¬ 
něvadž vlákna často již žloutnou a objevují se abnormní poměry 
permeability. 
Regulace turgoru (anastonosy) může býti docíleno dvojí cestou; buď 
prostým vniknutím látek z prostředí do buněk (difusí) nebo aktivní pro¬ 
dukcí osmotický působivých látek v buňce samé. Vzpomeneme-li rychlého 
vnikání solí do buněk Cyanophyceí z hyp ertonických roztoků, zdálo by 
se, že stoupání osmotického tlaku v koncentrovanějších roztocích je možno 
úplně vyložiti jen endosmosou solí. Ale nutno uvážiti i jiné okolnosti. 
V natriumchloridu, jenž při plasmolyse právě pronikal velmi snadno, byla 
regulace osmotického tlaku pomalá. Je-li však anatonosa působena aktivní 
produkcí osmotický působivých látek v buňce, je pochopitelno, že 
v koncentrovaných živných roztocích s nadbytkem živin je rychlejší 
nežli při velmi omezeném jich množství v roztocích natriumchloridu. 
Ze je výměna látek v koncentrovaných živných roztocích (proti nor¬ 
málně koncentrovaným a proti natriumchloridu) značně pozměněna, 
dokazuje nadprodukce volutinu. Mimo to bylo stoupání plasmolytické 
koncentrace pozorováno pouze u kultur, jež se dovedly změněným pod¬ 
mínkám přizpůsobiti. 
Oscillatoria limosa byla obyčejně zvýšením koncentrace media 
silně atakována, jak se jevilo nejnápadněji zastavením pohybu; pokusy 
byly několikráte opakovány, ale nejčastěji rychle odumírala. 8./V.byla 
Oscillatoria limosa přenesena do Knopových živných roztoků koncen¬ 
trace 2—20% 0 . 9./V. se slabý pohyb jevil jen do 4°/ 00 , teprve ll./V. byla 
poněkud rozlezlá i v 6°/ 00 . Ve vyšších koncentracích pohyb nebyl vůbec 
pozorován, v koncentrovanějších roztocích než 10% 0 odumřela. Při plas¬ 
molyse stanovena pro koncentrace 2—8°/ 00 hraniční plasmolytická kon¬ 
centrace 1% NaCl nebo 0-24 mo) MgS0 4 . 
Tyto závěry platí ovšem jen v případě, že se permeabilita buněk 
nemění. To ovšem není pravděpodobné, naopak některá pozorování svědčí 
proti tomu. Jsou tedy poměry asi mnohem komplikovanější. 
I. 
