3 
diný položený nejdále k SV (důl Ranský, snad též Gabrielin a Polničský), 
jsou vázány na tyto olivinovce a hadce. 
V archivu panství přibyslavského, k němuž náleží lesy ransko-borov- 
ské, vypátral Hint er lechner záznamy o 6 analysách banských rud, 
provedených r. 1843 ve vídeňském ,,Probieramtu,“ a otiskuje je v prvé 
práci na str. 180, ve druhé na str. 211. Výsledky jsou nevalné, železa 
kovového 26*76 — 31*44%, Si 0 2 23*86 — 34*37; ruda ze starého dolu 
Borovského měla Al 2 0 3 13*81%, z Ranského 12*03, z Mikulášského 15*40. 
V manuskriptní zprávě o ranských dolech od F. S c h a 11 e r a, citované 
u Hint er lechner a (prvá práce str. 179), prohlašují se ovšem tyto 
výsledky za neshodné s celkovou povahou rudních ložisk; skutečný prů¬ 
měr rud byl jenom sotva 19—26% Fe; byly tedy analysovány v „Probier- 
amtu“ zajisté jen vybrané pěkné vzorky rudní, ne průby hornicky brané. 
Dnešní stav rudních nalezišť mezi Ranskem a Borovou se neliší od 
toho, ] ejž zastal před 15 lety Hinterlechner. Většinou již ani hněde¬ 
lových rud nelze nalézti, ani přechodů z hadců a jiných zvětralých sili¬ 
kátových hornin ve hnědel. Jediné místo, kde poněkud jest možno činiti 
pozorování o výskytu rud, jsou jihovýchodní a východní břehy většího, 
západnějšího ze dvou rybníčků, jež vyplňují hlavní část bývalých povr¬ 
chových dolů Borovských. Zde možno sbírati rudy, jež Kr ej čí a Helm- 
hacker i Hinterlechner označují j akožto rudy oolithic ké 
č. zkrátka o o 1 i t h. 
V lesíku blízko jihovýchodního koutu západnějšího, většího rybníčku, 
kde jižní břeh počíná vbíhati dovnitř rybníčku, byla na podzim r. 1917 
na zkoušku vykopána a opět zasypána jáma o průměru asi 3 1 l 2 m a při 
ní hromada ,,oolithické rudy“ navršena. Na východním břehu většího 
rybníčku vystupuje dole u vody hadec, svrchu zvětralý ve hnědel, ale 
nahoře, asi v horní třetině břehu, se vyskytují kusy ,,oolithické rudy“; 
při velmi špatném odkryvu v zalesněném terénu možno tu jen s reservou 
odhadnout délku výchozu rudního na 10 — 12m a mocnost asi na 2w; 
dále od břehu zakrývá všechno les. Vprostřed výšky břehu se ,,oolithická 
ruda“ a hadec míchají, rudy se zdá k severu poněkud přibývati. Dále k V 
v lese, na sever od východnějšího menšího rybníčka, jsou kusy „oolithické 
rudy“ roztroušeny po lese na rozloze asi 60 X 50 m. Příkop, spojující oba 
rybníčky a místy asi 1 m hluboký, odkrývá jen vrstvy hlinité s několika 
málo zaoblenými kusy rudy. 
Na severní straně většího rybníčku se zaoblené kusy rudy najdou 
jen velmi pořídku, jinak jen zvětralý hadec a jeho ssuť. 
V ostatních obvalech (Josef, Gabriela) jsem nespatřil ani stopy po 
„rudách oolithických". 
Pisolithická ruda, jak ji zde raději budeme nazývati — pro oolithy 
rud železných je charakteristický spíše tvar zploštělý — skládá se za čer¬ 
stva z celistvé základní hmoty a z pisolithů, jež v ní jsou roztroušeny dosti 
řídce, tak že se nikde navzájem nedotýkají. Základní hmota má barvu 
1* 
III. 
