9 
nuův — koloidální A1 2 0 3 . H 2 0, pak z poměiu molekulárních koeficientů 
pro rudu ranskou a a pro mezouňskou b 
A1 2 0 3 : (FeCr) 2 0 3 : Si0 2 : H 2 0 = 
193 : 381 : 123 : 49 6 a 
319 : 286 : 87 : 807 b 
plyne, že po odečtení A1 2 0 3 . H 2 0 zbývá v prvém případě 303 H 2 0 na 381 
(Fe Cr) 2 0 3 + 123 Si0 2 , ve druhém 488H 2 0 na 286 Fe 2 0 3 + 78 Si0 2 ; jest tedy 
jasno, že v rudě ranské zbývá mnohem větší podíl na bezvodý kysličník 
železitý (nebo na poloviční hydrát tur jit) než v mezouňské, anebo, že v této 
jsou přítomny i vyšší hydráty; neodporují však přec obě analysy důsled¬ 
kům, k nimž došli hlavně Lacroix a Arsandaux pro bauxity fran- 
couzké, Kišpatič a Tučan pro charvatské, že koloidní hydrát 
A1 2 0 3 . H 2 0 a bezvodý kysličník železitý Fe 2 0 3 jsou hlavními podstatnými 
součástkami těchto hornin. 
V jaké formě jest přítomen kysličník křemičitý, nelze určitě říci; část 
ho připadá na zmíněné uzavřeniny sedimentární horniny, ale není pochyby 
o tom, že může býti kolcidálně adsorbován v převládajících gelech ses- 
quioxydů. Že nerozpustný zbytek přepočtený na 100% dává výsledky zcela 
různé, a neztotožnitelné se žádným nerostem, jest přirozeno, zvláště uvá¬ 
žíme-li výsledky pokusů Arsandauxových a Blotovýc h, 11 ) 
podle nichž horká kyselina solná extrahuje z bauxitů Často podstatné podíly 
kysličníku hlinitého, kdežto větší část zůstává ve zbytku nerozpustném. 
Arsandaux a Blot konali pokusy s bauxity pokud možno čistý¬ 
mi, stanovíce složení nerozpustného zbytku i rozpustné části; výsledky 
vedly k závěru, že vedle převládajícího A1 2 0 3 . H 2 0 se vyskytují vyšší hyd¬ 
ráty hlinité jen v bauxitech bohatších kyselinou křemičitou a že v neroz¬ 
pustném* zbytku jsou obsaženy sloučeniny A1 2 0 3 . H 2 0, H 4 Al 2 Si 2 0 9 (ka- 
olinitový silikát) a H 2 Ti0 3 , mající 15, 18-4 a 13*9 H 2 0, tak že podíl vody 
v nerozpustném zbytku je zhruba konstantní okolo 15%. Naše rudy mají 
vody vyšší procento v mezouňské se značně menším množstvím Si0 2 , tak 
že jejich složení jest na každý způsob komplikovanější a nelze na ně zplna 
aplikovati výsledky Arsandauxovy; jisto jest, že obsahují i hy¬ 
drát železitý a snad i silikát hlinitý koloidální, nerozložitelný v HC1 a bo¬ 
hatší vodou. 
Prvk^ ve stopách nalezené: titan, vanad, fosfor jsou charakteristické 
chemické součástky bauxitů i lateritů a dosahují v některých výskytech 
(srovn. data sestavená v encyklopedických dílech Hintze a Lacroix e) 
až podílů několikaprocentních. Nápadně vysoké procento chrómu v rudě 
ranské jest, pokud jsem mohl zjistit v literatuře, únikem v podobných hor¬ 
ninách, vykládá se však přirozeně polohou této rudy nad vyvřelinami pe- 
ridotitovými, a v menších podílech odpovídají tomu nálezy uveřejněné La- 
croixem o železitém příkrovu madagaskarských peridotitů. 
n ) A r s a n d a ux, Sur la composition de la bauxite, Comptes rendus de 1* Acad. 
148 , 936-8 a 1115-1118, 1909. 
III. 
