2 
svojí značnou samostatností čili odlišností vůči analogické fauně z Olešné 
(viz moje ,,Novinky z vrstev Krušnohorských d x oc). Odlišnost ta je silně 
severskéh o rázu, vždyť na př. C eratopyge byla skoro jen skandináv¬ 
skou zvláštností. 
Tím ale podán důkaz o spojení českého moře, 
aspoň severní jehočásti — s mořem skandinávským 
a době d a 2 nebov doi vůbec a zároveň naznačena mož¬ 
nost, nerci-li nutnost, pá.kési občas neúplné přehrady 
mezi tehdejším českým mořem severním a jižním. Tato 
přehrada by vvsvědila nejen velkou odlišnost ouvalské fauny Euloma- 
Niobe od příslušné olešské, ale i odchylnost hornin libečovského 
a ouvalského do c 1 od fauny a hornin typického doC. 
* * * 
Naleziště ouvalské fauny Euloma-Niobe leží asi 1 km z. od Ouval při 
pražské silnici v malé jámě vzniklé kdysi dolováním na železnou rudu. 
Otisky trilobitů možno tu naiít ve 2 nepatrných vrstvách žlutavě bílého 
až nahnědlébo, jemného a málo pevného tufitu. Spodní vrstva tufitu toho 
leží asi 1 m. nad rudou, od ní pak asi 35 cmt výše probíhá druhá pranepatrná 
1 — 2 cm. mocná vrstvička. Ostatní vrstvená hornina v blízkém nadloží 
i podloží vrstev tufitových, až k rudě samé, je většinou rohovcovitá a ne¬ 
hledě ku velmi vzácným nálezům malých lingulidů, bez otisků. 
Dosud nalezené otisky trilobitů jsou vesměs fragmentární, jako u 
Olešné, a tedy rovněž původu pobřežního. Jsou místy hojnější než u Olešné 
a bývají často i v podrobnostech pěkně zřetelné. Různými tlaky, patrně 
v době vrásnění vrstev, byly otisky většinou znetvořeny, protaženy nebo 
roztlačeny, jako dříve uvedené otisky prvního nálezu ouvalského z d a'. 
Přední zkamenělinou ouvalské fauny Euloma-Niobe je Euloma, k níž 
se druží Harpidesaí.rugosus a Agnostus af. bavaricus Barr. Brachiopodi, 
jichž se dosud zde našlo asi 8 druhů z části shodných s olešskými, nejsou 
zde hojní. Jen Billingsella incola Barr. se ještě nejspíše najde, ač ani z da¬ 
leka ne tak často jako u Olešné, na Milině nebo u Sv. Dobrotivé. 1 ) 
Matiční tufitická hornina této fauny nebyla z den vůbec dříve známa, 
což platí i o žel. rudě asi 1 m pod naším tufitem konkordantně uložené a dříve 
do zóny d (3 kladené. Rudné konkrece (s hnědelovým obalem až 4 cm moc¬ 
ným a s vnitrem tufitovým) objevují se sem a tam ve spodní vrstvě tufitu 
a dokazují přímé vyznění rudy do nadloží. 
Pod rudou pak, jak na okraji sousední obory pokusným dolováním 
r. 1919 zjištěno, jsou uloženy rovněž světlé tufity a pod nimi vrstvy pravé- 
x ) V loňské zprávě uvedená Diety oněma sp. vzala dalším výzkumem za své, 
neb dotyčný otisk je úlomkem líce harpida, jejíž povrch se vyznačuje hustě žilkovitou 
skulpturou_ silně dictyonemu připomínající. 
V. 
