3 
ho du} (s faunou)— je tedy zře]mo a nesporno, že i ložisko rudy samé leží 
v d oc 2 . •) 
Tento zvláštní, dosud ojedinělý výskyt rudy v d oc 2 připomíná ostat¬ 
ně výskyt silně krevelovité horniny na úpatí lesnatého kopce Buková 
u Zbirohu (viz moje ,,Novinky “) dále v Ouh ořově z. u Libečova a v 
C h r b i n ě nad Kaěákem (Vála a Helmhacker), vesměs v d oc 1 . Že se poslední 
hornina makroskopicky dost i podobá rudě z bývalého dolu Ouzký u 
Holoubkova, podotkl jsem už jinde a že fauna rudy z Ouzkého se dosud 
jinde v d$ nenašla, dodávám na uváženou ještě k tomu. 
* * * 
Zpracování nového trilobitového materiálu z Ouval a z Olešné hodlám 
konat společně s J. Kolihou, dosavadním horlivým spolupracovníkem, 
v ouvalském nálezišti. 3 ) 
V Praze v lednu 1922. 
4 
2 ) Viz L. a F. Slavíkovi: ,,Studie o žel. rudách českého spod. siluru", 
Rozpravy Č. A. 1917 — 18. Rovněž A. E. R eu ss: Uber sil. Schalsteine u. d. Eisen- 
erzlager von Auval bei Prag". Sitz. bez. k. k. Akad. Vídeň, 1857. 
Od. K o d y m klade ve stati ,,0 ložisku žel. rudy u Ouval v. od Prahy" (Hor¬ 
nický věstník 1921) toto ložisko do horního kambria a tó na základě porfyritických 
a portýrových tufitů, v nichž je ouvalská ruda uložena a které (dle Kodyma) jsou 
hornokambrické a uloženy v podloží vrstev Krušnohorských mezi nimi aalgonkiem. 
Tyto tufity daly Od. Kodymovi podnět sice svůdný, ale v našem případě klamný, 
neb dokázaly záhy nesporně, jak svrchu doloženo, že patří i s ložiskem rudy v nich 
uloženým do spodnosilurského d a 2 a ne do horního kambria. Možná ostatně, že i tyto 
tufity jsou původu hornokambrického, ale pak byly v době d a 1 z prvotních svých 
poloh sem splaveny. 
3 ) Bohužel stihl mne při posledním návratu z Ouval těžký úraz, jehož 
následky další moji činnost v nalezištích jistě znesnadní, ne-li skoro znemožní. 
