4 
III. Destinezit (t. zv. diadochit) z Litošic. 
Barvy světle žlutoŠedé, celistvý, slohu uvnitř částečně ledvinitého, 
daleko tvrdší nežli destinezit z Chvaletic. Hustota stanovena pyknometric- 
ky jako u prvých dvou fosfátů. Dosti kolísá dle množství hygroskopické 
vody. Průměrně H = 1-982. 
Rozpouští se v teplých kyselinách až na nevelký zbytek. Zbytek ten 
z většího množství průby zvláště analysován skládal se hlavně z kyseliny 
křemičité a něco málo kysličníku železitého a vápenatého. „Diadochit" vařen 
s vodou vydává bublinky a do roztoku přechází malé množství kysličníku 
sírového. I když vyluhoval jsem rozmělněný fosfát po 6 měsíců vodou, 
přešlo do roztoku jen 0-62% S0 3 . 
Složení jeho jest: 
Nerozp. zbytek. 1-29% 
MgO . - 
CaO. 0-18 
FajOg. 42-94 
P 2 0 5 . 19-85 
S0 3 . 10-57 
H 2 0. 25-28 
Přepočet na 100% 
po odečtení nerozp. zbytku a CaO: 
10011% 
Molekulární kvocienty: 
re/), . 
. 43-53% 
FeA . 
. 0-272 
PA. 
. 20-12 
PA . 
. 0-141 
S0 3 . 
. 10-72 
so 3 . 
. 0-133 
h 2 0. 
. 25-63 
1I„0. 
. 1-422 
100 00 % 
Poměr molekul jest v tomto případě: 
Fe 2 0 3 : P 2 0 5 : S0 3 : H 2 0 = 2 : 1 : 1 : 11 . 
Podle optických výzkumů kol. Ulricha 1 ) jedná se o směs destinezitu 
a delvauxitu. Tomu nasvědčuje i následující jednoduchá úvaha: odečteme- 
li od zdvojnásobeného molekulárního poměru 
Fe 2 0 3 : P 2 0 5 : S0 3 : H 2 0 = 4 : 2 : 2 : 22 
poměr molekul destinezitu — 
Fe 2 0 3 : P 2 0 6 : S0 3 : H 2 0 = 2 : 1 : 2 : 13, 
obdržíme 
Fe.,0 :J : P,0 5 : H 2 0 = 2:1:9, 
tedy molekulární poměr d elvauxitu (viz str. 2 .). 
IX. 
