4 
Litošický vivianit jest v napadajícím světle slabě modrozelený, 
v prostupujícím téměř bezbarvý. Podle studií Gártnerových 5 )a 
J. M. van Bemmelenových 6 ) závisí intensita zbarvení na množství 
přítomného troj mocného železa. Že ve vivianitu litošickém bylo krátce 
po nálezu Fe m jen velmi málo, o tom jsem se kvalitativně přesvědčil při 
rozpouštění jeho v H 2 S0 4 . I velmi citlivá reakce se sulfokyanidem posky¬ 
tovala jen slabé růžové zabarvení. Tento fakt přímo vybízel ke studiu 
vlastností optických. 
Zhotovíme-li si práškový preparát z j ehličkovitých krystalů a pozo¬ 
rujeme je pod mikroskopem, rozeznáme individua dvojího rázu: jedny 
jehličky jsou čiré, skoro nepleochroické, mezi zkříženými nikoly šikmo zhá¬ 
šejí — úhel zhášení, měřený v Na světle na četných jedincích, jest 28 y 2 ° — 
v konvergentním světle ukazují výchoz středné s velikým úhlem os opti¬ 
ckých. Rovina os opt. jest o měřený úhel 28 y 2 ° uchýlena 
od jejich délky. Druhé jehličky jeví velmi intensivní 
pleochroismus mezi blankytně modrou (k délce) a skoro 
bezbarvou ( II k délce). Mezi zkřiž, nikoly zhášejí tyto 
krystalky rovnoběžně, v konverg. světle jeví velmi excen¬ 
trický výchoz os. Obojí jehličky jeví silný dvoj lom a 
zkoumány kř. klínem + ráz délky. Toto pozorování 
bylo ve zřejmém rozporu s údajem u Lacroix. 7 ) 
Studuje pak literaturu o optické orientaci vivianitu 
shledal jsem, že ze známých autorů jedině správně ji 
udává Rosický 1. c. 3 ) a L ar sen 8 ) a jest tedy 
nutno opraviti .údaj Lacroixův, Naumann- 
Zirkelův 9 10 ) i Gr othův. °) Optický charakter vivi¬ 
anitu jest +. Osa b, jež stojí kolmo na plochu štěp- 
nosti (010), odpovídá směru a , který jest tupou střednou 
a má silnou absorpci ostrá středná jest o 28 y 2 ° uchýlena 
do tupého úhlu p (obr. 4). Na ploše výborné štěpnosti 
(010) stanoveny refraktometrem Pulfrich-Abbeovým hlavní indexy lomu: 
a = 1*5788 y - a = 0*0506 
0 = 1*6024 y — p = 0*0270 
y = 1*6294 P - a == 0*0236. 
5 ) A. G á r t n e r, Arch. d. Ver. d. Freunde d. Nať. Gesch. Mecklenburg 51, 97 
(1898). 
c ) J. M. van Bemmelen, Z. anorg. Chem. 22, 329 (1910). 
7 ) A. Lacroix: Minéralogie de la France et de ses colonies IV. p. 454. 
8 ) T. L. Wat son and S. D. G o o c h: Vivianite from the Land Pebble etc. 
Journal of the Washington Academy 1918. 
9 ) 15. vyd. str. 599 v Lehrb. d. Min., kde jest orthodiagonála označena co ostrá 
střednice. 
10 ) U Grotha (Chem. Kryst. II. Teil 839) je uvedeno, že ostrá středná 
s vertikálou svírá úhel 61 (DesCh). 
Obr. 4. Schéma 
opt. orientace 
u viviantu na 
ploše (010), JL 
k tupé středné a. 
X. 
