Úhel os optických měřil jsem dvakrát v Thouletově roztoku 
o různé koncentraci a nalezl tyto hodnoty: 
a) při % a roztoku = 1-6932 b) % a roztoku == 1-6534 
2 H oNa = 90°01' 2H oNa =92°29y 2 ' 
z toho 2 V a = 83° 17' 2 V a = 83° 38' 
2 V G = 96° 43' 2 V 0 = 96° 22' 
to jest souhlas při měření úhlu os optických velmi dobrý. Pozorované 
hodnoty jsou dosti sblížené k hodnotě theoretické, vypočtené na základě 
vzorců, z určených tří indexů lomu, ale značně se liší od oněch, jež uvádí 
na př. Rosický. Jsou však blízké úhlu, který zjistil L ar sen 11 ) na 
vivianitu z Mullica Hill, New Jersey. 12 ) 
Na srovnání studoval jsem tež optické vlastnosti vivianitu ze Šimozuki 
v Japonsku, jehož pěknou ukázku (štěpné úlomky velkých krystalů) 
obdržel mineralog, ústav prostřednictvím p. Dr. E. Skarnitzla. Na 
velké štěpné destičce 12x9 mm, 1-2 mm silné, nalezl jsem: 
« = 1-5809 y - u = 0-0517* 
p = 1-6038 y - p = 0-0288, 
y = 1-6326 p - a = 0-0229. 
Na této destičce pokusil jsem se rozhodnouti otázku, jaký vliv na optické 
vlastnosti vivianitu má oxydace Fe 11 na Fe m . Kdežto nejprve bylo možno 
uvedenou destičkou velmi dobře rozeznati na př. tištěný text v knize, po 
2 x opakované oxydaci se stala úplně neprůhlednou — i tenší plátky, 
z ní vyštípnuté — a nabyla vedle intensivnější barvy lesku téměř kovového. 
Na refraktometru nebylo možno již optických vlastností studovati, ale 
methodou Beckeho přesvědčil jsem se o značném stoupnutí lomu (v někte¬ 
rých tt lupéncích oba směry, ležící v (010) — p a y — byly vyšší než 1.652). 
Při tom značně klesá dvojlom, neboť ony lupénky, které před oxydaci 
měly mezi zkříženými nikoly interferenční barvu bílou vyššího řádu, 
mají po oxydaci barvy jen druhého, nejvýše třetího řádu Newtonovy 
stupnice, a dále se mění optická orientace — směr b, který před tím 
byl tupou střednou, stává se ostrou bissektricí, takže v konvergentním 
světle hyperboly již neopouštějí svého pole. Optický charakter jest po 
oxydaci negativní. Současně stoupá pleochroismus na (010) mezi žluto¬ 
zelenou ( y ) a modrozelenou (P). 
n ) Srovnej: T. L. W atson, The color change in vivianite and its effect on 
the optical properties. The American Mineralogist, Vol. 3, No. 8, Aug. 1918. V této 
práci autor, neznaje studií Gártnerových a Bemmelenových, ukazuje 
souvislost mezi barvou a obsahem Fe 111 . Zároveň upozorňuje na pravděpodobnou zá¬ 
vislost opt. vlastností, ale spokojuje se jen excerpováním dat z literatury. 
12 ) V nejnovějším svém spise: The microscopie determination of the nono- 
paque minerals Bul. 679 U. S. Geol. Survey udává Larsen v tabulce na straně 216 
zase nesprávně úhel y : c 6114°, ačkoliv před tím v textu str. 153 konstatuje 
shodu svého pozorování opt. orientace s údaji Rosického. 
X. 
