době tenounké desky, odolávající dosti atmosferiliím; jinde však nalez¬ 
neme úplně sypké písky. 
Vysoko nad těmito písky nalezneme na svahu stráně na př. asi 
uprostřed západního svahu nedaleko od Bašky hlíny, jichž původ nemohu 
s určitostí vysvětliti, poněvadž jsem nenalezl zkamenělin; nejde asi o ulo- 
ženiny ldssu. Na druhé straně údolí tu a tam nalezneme nevelké stopy 
větrání v podobě známé terra rossa, vesměs však v podružném množství. 
Za války byl tu učiněn pokus i těžiti beauxit. 
Studiem nej mladších usazenin, hlavně holocenního pruhu podél po¬ 
toka, jsem se podrobněji nezabýval. 
TEKTONIKA. 
Daleko podstatnějších změn než stratigrafie bude vyžadovati tekto¬ 
nika celé krajiny. Pojednám o ní ve zvláštní práci, jakmile prostuduji ně¬ 
které dosud mi nejasné body. Považuji tedy názory své, které tu podám, 
do jisté míry za předběžné. 
Promluvím nejprve o tektonické stavbě celé krajiny. Stavba ostrova 
Krku nezdá se mi býti tak pravidelná, jak se uvádí ve veškeré literatuře 
bez výjimky. Bývá vykládána tak, že stejně jako u Rábu a ostatních 
drobných ostrovů sousedních křídové vrstvy byly zvrásněny i ve vytvo¬ 
řených pánvích usazovaly se uloženiny kaenozoické. 
Nesporno je, že (nemluvě o dobách starších) horotvorné pohyby 
opakovaly se alespoň dvakráte: Poprvé ve značném měřítku v době po- 
křídové, ale předeocenní, po druhé po době eocenní v měřítku menším. 
Tím již možno si poněkud vysvětliti odlišný úklon obou hornin, při čemž 
směr zůstává zachován. Pískovce eocenní zapadají na př. na záp. straně 
údolí zcela zřetelně a nikoliv jen lokálně k jihozápadu, ač by bylo podle 
dosavadních theorií nutno očekávati zapadání opačné, abychom mohli 
mtuviti o pánvi; zjistil jsem na několika místech na př. uložení to 8 y 2 , 
80° jz. 
Pohled na mapu ukazuje ihned, že tlak horotvorný působil ve směru 
kolmém na tvar ostrovů, vesměs se táhnoucích od sz k jv. Jízda kolem 
ostrovů, hlavně drobnějších a nekrytých rostlinstvem — nejlépe jsem to 
pozoroval u drobných ostrůvků severně od Rábu — ukazuje přesvěd¬ 
čivě, že tlak přišel z jihozápadu, ale že nejde o prosté zvlnění, nýbrž o jev 
složitější. Pravidlem je sv svah ostrovů kolmější, takže půda dostávala 
asi tvar, upomínající na duny, povlovnější ke straně, odkud tlak působil. 
O přesunech tu nemůže býti řeči a také dosavadní názory jiné jsou 
neudržitelné. 
Půda se tedy vlnila tímto způsobem, až napětí zvyšované způso¬ 
bilo řadu velmi mocných zlomů podélných, podle nichž nastaly jednak 
výsuny, jednak — povolením tlaku na vedlejším místě téměř současně 
poklesy, jimiž vrásnění vyvrcholilo a zároveň doznívalo. Zvláště tyto 
XII. 
