3 
nými vzduchem nebo snad parami strusku získanou dmuchavkou." — 
Dle vnějšího vzhledu, jsouce pokryty rýhami a drsné, podobají se dle 
Darwina úplně fulguritům cumberlandským, dosahujícím délky až 9 m. 
Povrch trubiček Darwin velmi vhodně přirovnává k vrásčitému kořeni, 
ke kůře jilmu nebo korkového dubu. Jeho trubičky měly v obvodu okolo 
5 —6 cm, některé i dvojnásob. ,,Rýhy jsou zřejmě resultátem tlaku, kterým 
působil na trubičku písek v té době, kdy její hmota byla ještě roztavena 
vysokou teplotou.*' Rozebíraje tu okolnost nálezu, že fulgurity na ozna¬ 
čeném místě se nalézají ve skupinách, Darwin vysvětluje to tím způ¬ 
sobem, že při úderu do země tvoří blesk několik větví. 
Zajímavé jsou nálezy fulguritů blíže Starcynova nedaleko města 
Olkusze v Polsku, o nichž víme z práce F. Roe měrový. 4 * ) Písek je 
tu sypký, našedle bílý. Fulguritové trubičky byly obklopeny až decimetr 
dokola pískem zbarveným světle hnědě (změnu barvy podařilo se mi docílit 
umělým vytvořením fulguritu ve žlutém písku). Tloušťka nalezených tu 
fulguritů kolísala od tloušťky ruky do síly tlusté bavlněné niti. Nejtenčí 
trubičky byly průhledné a velmi křehké. Příčný řez trubičkami byl brzy 
kruhový, brzy hranatý, brzy stlačený. Nejtenčí trubičky byly skoro vždy 
ideálně válcovité. Tlustší trubičky mají obyčejně nepravidelný drsný po¬ 
délný hřeben. Sploštělé trubičky často náhle přecházejí v oblé. Tloušťka 
stěn fulguritů j e proměnlivá. U trubiček šířky 3 cm bývaj í stěny asi 1 — 2 mm. 
V některých případech je tak tlustá, že vnitřní průměr rovná se asi špen¬ 
dlíkové hlavičce. Nezřídka se hlavní stvol rozvětvil a někdy byl rozdělen 
ve dví (srovn. fulgurit z Vigurovščiny u Kijeva, o kterém se dále zmi¬ 
ňuji). Nej delší fulgurit zde nalezený měřil 219 cm. Byl zhotoven plán 
rozložení trubiček na prostoru skoro 2 hektarů. Na tom místě zazname¬ 
náno 26 trubiček seskupených dle nákresu ve dva pásy směru JZ—SV. 
R. W. Woodovi 6 ) v East Hamptonu, Long Island poštěstilo se 
r. 1910 být svědkem úderu blesku do písku; pak vykopal fulgurit, tento 
,,autograf blesku/* jak praví. Byl vzdálen od místa, kde uhodilo, všeho 
všudy nějakých 15 m. Bylo to na mýtině nedaleko domu, kde bydlil. 
Úder byl provázen ranou podobnou výstřelu z děla. Před jeho zrakem 
mihl se oheň u povrchu země a zdvihl se sloup páry a dýmu asi 2 metry 
vysoký. Před tím celý týden pršelo a půda byla silně promoklá. Wood 
pozoroval tři místa široká asi % metru, pokrytá zvadlou travou. Ve středu 
jednoho takového místa vznikla díra o průměru Zem a vedle ní ještě 
jedna menší (asi přes y^cm). Wood chtěl udělat odlitek fulguritu; roz- 
4 ) L. R o e m e r, Ueber ein Vorkommen von Blitzróhren oder Fulguriten 
bei Starcynov etc. N. Jb. 1876, S. 33 — 40. Mikroskopickou strukturu těchto fulguritů 
popsal a zobrazil A. Wichmann v článku Ueber Fulgurite, Z. d. d. Geol. Ges. 
1883. Bd. XXXV, S. 849 — 859. Srovn. správné poznámky Gůmbelovy tamtéž 1884, 
Bd. XXXVI, S. 179-180. 
6 ) R. W. W o o d, Experimental Study of fulgurites. Nátuře. Vol. LXXXIV, 
London 1910, p. 70. 
XIII. 
1* 
