a pro mineralogii při Donském Polytechnickém Institutu profesor hor¬ 
nictví N. S. U s p e n s k i j, j enž navštívil důl Sadonský a Chodský 
v květnu 1921. Důlní P. M. N i k o n o v, jenž dříve sloužil na Urale, 
odevzdal mu ryzí arsen tak určený. 2 ) Byl nalezen dosud jen v nedávno 
založené štole č. 15, vedené přímo po výchoze rudním, zlehka oxydovaném. 
Konečné průčelí štoly je v žilné hornině, ale bez rud. Podle mínění prof. 
Uspenského bylo vytěženo rudy olověno-zinkové mnoho, ale nyní se pracuje 
toliko ve stropu, asi 10 y 2 m nad úrovní štoly; vybírají upadající odmrsk 
rudy, ke 2 dm, ve vápenci; v žíle se vyskytuje i křemen. Vtroušený arsen 
má tvar obyčejně ledvinitý. Ústí štoly č. 15 leží o 428-8 m nad Alexandrov- 
skou štolou dolu Sadonského. Na nalezišti Chodském jsou důlní práce i ještě 
výše položené, ale ty neobsahují arsenu (č. 19 je 540 m nad Alex. št.). Fakt, 
že arsen se nachází ve svrchní části žilného tělesa, odpovídá obvyklému 
rázu výskytu tohoto nerostu na epigenetických ložiskách. Podmínky vzniku 
svrchní části Sadonsko-Chodské žíly patrně byly poněkud odlišné od pod¬ 
mínek panujících ve vlastním nalezišti Sadonském, neboť výchozy Chodské 
nacházejí se už nejen v území žuly, nýbrž i hornin dacito-rhyolithových 
(podle V. M. Dervizové) čili granulitů (podle S. S. Gembického.) 3 ) 
Nalezený arsen jsou především dva skoro stejné úlomky rozměru 
2 X 2*5 X 6 cm (jeden vážil 75 g), jež mi odevzdal prof. Uspenskij. 
V jednom z nich nacházejí se malé nepravidelné partie Čistě bílého neprů¬ 
hledného kaicitu, druhý jich nemá a bylo ho použito k určení hustoty. 
Druhé dvě ukázky obsahují arsenu značně méně a vedle hojného kaicitu 
i galenit a sfalerit. Konečně velký kus bílého kryptokrystalického kaicitu 
s plochými prohlubinkami, podobnými piezoglyptům (regmaglyptům) 
meteorických želez a měřícími až 5— 6 cm, jest pokryt korou arsenu s velmi 
ploše ledvinitým povrchem. V některých exemplářích arsenu možno viděti, 
že se rozpadá na nepravidelné, čtyřploché i pětiploché kusy, jako by vy¬ 
sýcháním utvořené. V takovýchto trhlinkách bývají žilky vápencové. 
Všecko to činí pravděpodobným, že arsen se vyloučil zprvu koloidální 
(jak na ťo pouxázal V. I. V e r n a d s k i j). 
Zevně se podobají naše ukázky arsenu ze Schneeberka v saských ho¬ 
rách Krušných. Kousky jsou celistvé, černé, bez lesku, ale na čerstvém lomu 
mají šedě olověnou barvu a jeví sloh jemnozrnný. Šedočerný náběh, prošed 
s počátku stadiem zlatě hnědým, vzniká na kavkazských exemplářích 
rychleji než na schneeberských, na př. za 4—5 dní při velmi suchém 
a teplém počasí, kdy na schneeberských ukázkách zemdlení lesku bylo 
jen slabě patrné. Jest možno, že úkaz ten souvisí s vyšším stupněm krysta- 
2 ) Jak známo, ryží arsen byl nalezen dosud jen jednou na Urále v Bogo- 
slovskéjn dole, sr. E. S- Fedorov a V. V. Nikitin, EorocnoBCKHH ropHbiň 
oKpyr-b, Petrohrad 1901, str. 14. 
3 ) Srovn. K. I. Bogdanovič, č. 3, ,,Cepe6po, cBHHeu, uhhk“ ve IV. dílu 
,, EcTecTBeHHbie npoH3BOHHTejibHbie cnribi Pocchh“, riojie3Hbie HCKonaeMbie, Pěti ohrad 
1918, str. 34—35. 
XIV. 
