4 
čemuž nasvědčuje i dosti vysoké procento kysličníku titamčitého v ana¬ 
lysách. Druhotně se vtěsnávó mezi zrna hortonolithová zelený nerost 
chloritický. Největší část rudy vykrystalovala později než hortonolith a 
vyplňuje mezery mezi jeho zrnky. Jiné součástky ve výbrusech ne¬ 
zjištěny. 
Hortonolithová šmouha byla analysována dvakráte: I. v laboratoři 
Pražské železářské společnosti (sdělení p. F. Kreysv), II. Dr. Ve¬ 
selým: 
I. 
II. 
Si0 2 
27-10% 
29-08% 
FeO 
37*00 
44-58 
MnO 
0*88 
0*40 
MgO 
11*77 
11*95 
CaO 
0-36 
0-76 
Fe 2 0 3 
11-54 
5*00 
AI A 
4-15 
3-28 
TA 
7-80 
3-16 
Na 2 0 
— 
0.64 
k 2 o 
— 
0-18 
H 2 0 (hygrosk.) 
— 
0*39 
100-60% 
99-42% 
Složení hortonolithu samého nelze ovšem z těchto dat vypočítati 
přesně, jelikož ilmenit přimíšený, jak ukazují obě předešlé analysy, má 
složení kolísavé, a nemůžeme též určit podíl haematitu, magnetitu a chlo- 
ritického nerostu. Dosavadní tři analysy hortonolithu z původního nale¬ 
ziště, Monroe ve státě New Yorku, jedna Mixterem a dvě Pen- 
fieldema Forbesem vykonané, daly poměr (FeMn)O : MgO různý, 
prvá přibližně 5 : 3, druhé dvě velmi přibližně 2 : 1 s malým přebytkem 
(FeMn)O. Přesný poměr 2 : 1 vyžadoval by teoreticky: Si0 2 34*88, FeO 
41-86, MgO 23*26. Uvážíme-li chemické složení příměsí, jež spolu s horto¬ 
nolith em analysovanou horninu skládají, vidíme, že také tento hortonolith 
zajisté nemá daleko k jednoduchému poměru svých isomorfních kompo¬ 
nent, 2 : 1. 
Výskytem se český hortonolith naprosto liší od původního americ¬ 
kého, jenž byl nalezen v dole na železnou rudu spolu s magnetovcem 
a kalcitem, tedy zřejmě v associaci skarnové. Magmaticky vzniklý horto¬ 
nolith, pokud vím, dosud bezpečně zjištěn nebyl, ačH. Rosenbusch 
ve svém známém díle 7 ) podotýká (II., str. 334—5), že oliviny gabbro- 
vitých hornin, žlutě neb hnědě průsvitné, zdají se býti často bohatý že- 
leznatou komponentou. 
7 ) Mikroskopische Physiographie der massigen Gesteine, III. vyd. 1907. 
XV T 
