2 
vyrůstají štíhlé, řídké hrozny (v dolejší části složené, ježto v paždí brak- 
teje vyrůstají zpravidla 2—3květá dichasia). Dolejší % a % nesou nor¬ 
málně plodné květy v úžlabí úzce šupinkovitých braktejí. Hořejší polo¬ 
vina osy květenství jest přetvořena v úponku, na spodu ještě květy ne¬ 
soucí, jejichž brakteje stávají se ± šidlovité, protahují se, a u nejho- 
řejších květů nabývají podoby krátké, spirálně stočené úponky. Nejhořejší 
Část osy je dokonalá, jednoduše zpeřeně větvená úponka, jejíž větévky 
však jsou zřejmě dalšími přeměněnými listeny, jejichž úžlabní květy 
abortovaly úplně. 
Podobně má se věc u Antigonum leptopus Hook. et Am. a Brur 
nichia cirrhosa Banks (záp. Indie). Zde máme květenství bohatě latovitě 
Antigonum cor datum Mart. et Gal. 
Vlděti poznenáhlou přeměnu květenství v úponku, při čemž brakteje mění se v úponkové „větévky**. 
Ploché šupiny na spodu stopek květních (resp. plodních) jsou listence (profylla). Originál. 
větvené, částečně úplně nedotčené, částečně s některými větvemi úpon- 
kovitě přetvořenými, při čemž hořejší brakteje květní přecházejí znenáhla 
v útlé, prodloužené úponky. U Brunichia cirrhosa mění se některé větve 
úplně v úponky, při čemž květy vesměs abortují, avšak jenom vrcholové 
brakteje se mění v dokonalé úponkové spirály. 
U Brunichia africana Welw. (trop. Afrika) shledáváme extrémní 
případ, kde úponkové větve zůstávají vůbec sterilní, přejímají funkci 
XXV. 
