promítneme-li přímku q do roviny některého kruhového řezu hyperboloidu, 
obdržíme přímku p. Tečna v bodě C křivky strikční jest pak průsečnicí 
roviny tečné hyperboloidu v bodě C s první promítající rovinou pro¬ 
cházející bodem C a rovnoběžnou s přímkou p. 
V předchozím stanoveny tečný k prvému průmětu křivky strikční, 
čímž stanoveny i tečny k druhému průmětu křivky na rovinu # z, vyjímaje 
v bodě, který jest středem druhého průmětu, neboť tečné roviny hyperbo¬ 
loidu ve vrcholech malé poloosy, jimiž křivka strikční též prochází, stotož- 
ňují se s rovinami, jež promítají tečnu křivky na rovinu ellipse e v 
Tečny ve středu druhého průmětu křivky strikční určíme, položíme-li 
v rovnicích (1) £ = 0, ± b a stanovíme-li hodnotu: 
-- = A ; 
x 
pak A značí směrnici tečny vedené k druhému průmětu křivky strikční 
v jejím středu. Směrnice vzata jest vzhledem k ose x 2 , která jest průmětem 
osy x, kde ovšem x 2 = x, volí-li se rovina x z za druhou průmětnu. Z rovnic 
(1) obdržíme: 
_ a 2 — b 2 c s a 2 — b 2 c 2 c 
= ^ b 2 4- c 2 V 3 = ^ ¥ + "c* ' ~a * 
kterýžto výraz, uvážíme-li, že 
b 2 
b 2 + c 2 
= sin 2 y, lze psáti ve tvaru: 
^ — sin 2 y. 
Poněvadž di — j sou směrnice asymptot osového řezu x z hyperboloidu, 
možno vysloviti větu: Tečny ve středu druhého průmětu k němu vedené 
jsou affinně sdružené k průmětu asymptot osového řezu x z, při čemž osou 
affinity jest osa x 2 == x a poměr affinity sin 2 y. Poněvadž úhel y jesl znám, 
lze tečny snadno sestrojiti. Podobným způsobem lze určiti průměty tečen 
křivky strikční ve vrcholech velké osy ellipsy na průmětnou rovinu y z. 
XXVI 
