4 
vlastnosti jsou konstatovány i na amfibolu ve štíhlejších allotriom. zrnech. 
Tu ale nutno poznamenati, že v nápadných agregátech jsou spolu s biotitem 
a rudami individua štíhlá skoro bezbarvá s pleochr. modrým. Interferenční 
barvy velmi jasné. Tyto agregáty v pseudomorfosách po pyroxenech 
nikdy nalezeny nebyly. 
Jehlice amfibolu jsou průhledné se zřetelným pleochroismem do 
modra a zelena. Jsou ve vějířovitých agregátech, snůpky jehlic jsou zcu- 
chány i jako proudovitě sčesány. Klesají na rozměry mikrolitů a pro¬ 
nikají všechny složky horniny, kolem některých zrn rudních činí obruby. 
Do nitra živců trčí ve vějířcích a jsou v nich i rozptýlena. 
Drobná allotriomorfrfí zrna plní mezery mezi živci, jsou sevřena 
mezi oběma dvojčatnými jedinci ve srostlicích, nalezena byla v řadě mezi 
přírůstkovými vrstvami velikých jedinců, činí obruby kolem porfyrických 
zrn. Amfiboly jsou dle toho nej starší složkou horniny, v obrubách živců 
činí dojem, jako by byly při růstu jedince živcového jím shrnuty stranou. 
V živcích uzavřené amfiboly jsou drobounké zrnité, zejména po 
vnitřních částech; nebo činí větší okrouhlé partie paprsčitého složení. 
Nalezeny byly i agregáty zevně laločnatě omezené, nikterak však nějaké 
výplně mezer, nýbrž skutečné uzavřeniny. Konečně nepravidelná individua 
pi litická. 
V amfibolech zjištěny jako uzavřeniny allotriomorfní rudy; jsouce 
i po živcích roztroušeny, zdají se býti primární. Rudy spolčené s titanitem 
jsou jím většinou uzavřeny. Jsou práškovité a působí kolem sebe inten¬ 
sivní pleochroické dvůrky do hnědá. Pleochroické dvůrky mají značný 
rozsah a postihují někde drobnější individuum amfibolu celé. 
Titanit vystupuje i bez rud samostatně, činí protažená zrna až 
stébélkovitá směrem vertikály amfibolu a přetrhované řady směrem 
vláknitosti amfibolu. Konečně pozorovány byly kratší bezbarvé zaoblené 
sloupečky silně lomné, však neurčitelné pro drobnost a zelené zbarvení okolí. 
P y r o x e n byl zastižen pouze v j ednom zrnu. V uralitisovaném j edinci 
bylo zachováno ještě čiré jádro bez vrostlic se silnými trhlinami štěpnými. 
V polaris. světle jeví se býti zdvojčatěno se vsunutou střední lamellou. 
Celé zháší jednotně. Poněvadž řez jím vedený je přibližně polohy 111, 
dává jen kusý obraz osní a nedovoluje určitě poznati štěpnost diallagu, 
ač některé trhliny by svědčily charakt. štěpnosti dialPgové. Lom je 
vysoký, opt. charakter +• Kontura zevního omezení je udržena, uralit 
vniká v lalocích dovnitř a působí současně i jakési zonové olemování 
j ádra. 
Nalezeny byly také úplné pseudomorfosy po pyroxenu v řezech 
blízkých rovině kolmé k vertikále. Ovšem štěpnost zase nepozorována, 
jako byla konstatována na gabbru od M. Boru. 6 ) Průřezy měly tvar 
zmačklých osmiúhelníků s převládajícími pinakoidy, nestejné zhášení 
srostlic poukazuje na pyroxeny jednoklonné. Podélné řezy nebyly pro 
jehličkovitost uralitu terminalně ukončeny. Celé zrno se však chová 
XXVIl. 
