5 
jednotně jako uralit. Má jednotný obraz osní o ramenech málo zahnutých, 
opt. ráz zjištěn ± shodně pro obecný amfibol. Lom rovný 1-64, lomu 
ostatního amfibolu. 
Tyto velice ostré pseudomorfosy, bohužel nečetné, poskytly ještě 
jeden cenný doklad. Jsou totiž tvořeny výhradně uralitem bez stopy 
biotitu. Všechna individua uralitová jsou orientována rovnoběžně k sobě 
i býv. rozměrům pyroxenovým. Jsou zase modrozeleně pleochroická, 
nápadně rozdílná od individuí v pseudomorfosách s biotitem. Jaký byl 
původní pyroxen, nedalo se v preparátech zjistiti. 
Biotit vyskytuje se v allotriomorfních vločcích, tvoří změť s uralito- 
vými štíhlými sloupky, neb i v živcích vystupuje ve tvaru nepravidelných 
lupínků. Rozměry jejich jsou nepatrné, zvlášť posledních, tak že může 
býti snadno zaměněn za lupínek hnědě kalného amfibolu. Pleochroismus 
mezi světle hnědožlutou a červenožlutou barvou prostředně silný, jinde 
slabý, rozhodně však menší než u biotitu v blízké žule. V jejím vzorku 
shledán biotit zlatitě se lesknoucí do zelenavě žlutohnědá a habitu naprosto 
jiného. Zřídka nalezeny zcela malé partie jeho v kratších a silnějších sloupcích 
amfibolu. 
Biotit činí v hornině pseudomorfosy po nějakém minerálu (srv. 29 ) 
spolu s uralitem a rudou. V jedné jádro bylo úplně změněno v biotit s py¬ 
ritem a titanitem, obal činil uralit bez ostrých hranic, vlákna jeho beze 
změny probíhají biotitem, který má hojnost pleochroických dvůrků 
s vrostlicemi. Na jiné nalezen pravý opak, jádro z uralitu čirého s pleochr. 
do modrozelená bylo uzavřeno v agregátu biotitu a rud. 
Někde zdá se celkový obrys pseudomorfos odpovídati průřezu am¬ 
fibolu, tak že by to mohla býti proměna po pyroxenu proměnivším původní 
amfibol za souč. vyloučení rud (srv. 7 ). Pseudomorfosy mají rud málo 
a rozměry příliš veliké, než aby se mohlo mysliti na vznik jich z obvinu 8 ) 9 ). 
Nedokonalost obrysů nedovolila souditi bezpečně na původní minerál, 
jak to mohl B e c k e 10 ) učiniti. 
Titanit vyskytl se v četných 9 ) allotriomorfních zrnech dosti značné 
velikosti o vysokém reliefu a jen někde se slabým pleochroismem do 
růžová. Habitus jeho je dvojí. Jeden typ jsou zrna drobná, zarostlá mezi 
vlákna uralitu, bud spíše co primární součást nebo méně pravděpodobně 
jako současný produkt uralitisace pyroxenu. 
Druhý typ jsou velká zrna hojně proniklá nitkami i většími agregáty 
uralitovými, nesporně tedy mladšího vzniku. Uložena jsou mezi ostatními 
součástmi, někde zřejmě allotriomorfně plní mezery mezi individuy am¬ 
fibolovými. K nim lze přičísti druhotná zrna z rud vzniklá, 6 ) dotvrzující 
tak charakter těchto rud jako titanových. Velmi podobné poměry popsala 
M. Slavíková. 11 ) Zrna jsou agregáty drobných zrn titanitových uza¬ 
vírajících rudy. Nápadno bylo někde nakupení epidotu k zrnu titanitovému. 
Apatit nebyl nalezen. 
XXVII. 
