6 
Rutil nalezen byl jednou jako skupina idiomorfních jehlic uzavřena 
v živci, částečně i v amfibolu. Jehlice byly neprůhledné, však tvar a dém. 
lesk dovolovaly bezpečné jejich určení. 
Epidotu musí býti věnována pozornost zvláštní. Činí totiž jako 
jinde partie většinou allotrimorfní, zejména ve větších porfyrických zrnech 
živcových. Jednotlivá individua jsou značně veliká, skupina celá je ostře 
ohraničena, uložení v přírůstkové vrstvě živcové, a co nej přesvědčivěji 
mluví, v sousedství titanitu usazený idiomorfní tvar dokazuje primárnost 
epidotu. 12 ) 27 ) Byl asi převzat z původní horniny, nevznikl však z pyroxenu, 
jak míní Kretschmer. 9 ) Epidot je charakteristický pro erupt. hor¬ 
niny ve vnějším pásmu kontaktním mladších hlubinných hornin. Uvolněný 
křemičitan vápenatý při uralitisaci dal s plagioklasem vznik epidotu. 13 ) 
Jako sekundární součástka je epidot v živcích výjimkou ve velice 
drobných zrnitých agregátech. 
Rudy jsou nepochybně několikeré, různého stáří a původu. 
Pyrit vyskytl se v krystalové formě v živci, v deskovitých tvarech 
v amfibolu spolu s ostatními rudami, v skupení obstupuje větší zrno am¬ 
fibolové. Rovněž nápadné je jeho sdružení s turmalinem. Lze těžko vy- 
meziti jeho postavení ve stavbě horniny, nelze beze všeho připustiti, že 
by byl nej starší součástí, máť v jednotném zrnu v sobě průhledné uzavře- 
niny, ale neurčitelné. 
Ostatní rudy v souvislosti s titanitem jsou asi titanové, nemají 
však leukoxenových obrub, jsou allotriomorfní, někde skládají kostroví tou 
obrubu, snad pseudomorfosu, jejíž nitro je vyplněno vlákny uralitovými, 
zabíhajícími až do rudy. 
O rudních zrníčkách v amfibolech byla učiněna zmínka již výše. 
Kosočtverečný pyroxen, vápenec 18 ) a chlorit zastiženy nebyly. 
Konečně nejinteressantnější akces. součástí je tur malin, ač dle 
Katzerav apofysách od granititu j e vyloučen. 25 ) Zachovává idiomorfní 
vyvinutí pásma vertikálního, ale podléhá již změnám. Obrysy jeho jsou 
buď zaoblené neb laločnatě korrodované. Jeho pleochroismus je silný, 
ř. paprsek modrý do černomodra s absorpcí takřka úplnou, mimoř. na- 
červenale šedý. Jehlice a stébla uralitu tvoří obrubu kolem tur malinu 
a je zřejmo, jak se turmalin při svém růstu vyhnul amfibolu a jak stébla 
uralitová jím pronikají. Pozorované bubliny pro drobnost nebyly určeny. 
Z jednoho sousedství se zrnem titánitovým bylo možno konstatovati, 
že turmalin je mladší. Rovněž velká zrna živcová jsou mladší. Sloupek 
turmalinu velmi korrodovaný a přetržený ve 2 oddělené díly je uložen 
v jednotném zrnu živcovém. 
V drobnozrnné facii vých. od vesnice v lomu otevřené, beerbachitu 
podobné, shledán živec, uralit a křemen. Tohoto velmi málo, plní mezery 
mezi idiomorfními živci. Tyto zkoušeny byly na světelný lom, a shledán 
byl vyšší než 1*545, zhášení naP prům. kolem 15°; patřily by živce tedy 
j eště k labradoru-bytownitu. Křemen měl poněkud vyšší lom, živec v soused- 
XXVII. 
