6 
západně od Vysoké. Skalky tvořeny jsou triasovým vápencem a jsou 
v severovýchodní části obráceny jednak k severozápadu, jednak k jiho¬ 
východu : na západní části spadají pak příkře na sever a jih, což nápadně 
pozorujeme na jejich vegetaci. 
Na jižním a jihovýchodním svahu nalezneme nejen skalní a drolinné 
druhy ( Melica transsilvanica, Sedům maximum , 5. album, Vincetoxicum 
ofjicinale, řidčeji Asplenium rúta muraria, A. trichomanes etc.), ale kromě 
četných rostlin pasekových, jejichž semena byla větrem zanesena do těchto 
míst, zde vyklíčila a nadále se zde udržela, též některé druhy bučinné 
(Parietaria officinalis, Glechoma hirsuta atd.), které z okolních bučin za¬ 
běhly též na vápencové skalky. Příkré svahy a stěny k jihu a jiho¬ 
východu obrácené jsou celkem jevnosnubnou vegetací svojí velmi chudé, 
za to však bohaté na lišejníky. 
Mnohem pestřejší květenu chovají srázy a štěrbiny k severu a se¬ 
verozápadu obrácené. I zde usadily se četné druhy pasekové, ač v míře 
daleko menší, i sem zaběhly mnohé druhy z bučiny. Druhy skalní a dro¬ 
linné z jižní strany opakují se i zde. Přistupuje však Cystopteris fragilis, 
Po a badensis, Moehringia muscosa, Viola saxatilis, V. arvensis fi hirsutior 
STEV. (kterou BOLLA (Verh. d. Vereins í. Naturkunde zu Pressburg I., 
1856, p. 13.) určil jako V. gracilis BIV., a kterou mnozí maďarští botani¬ 
kové označují jako V. macedonica) , dále vzácné Geranium lucidum, ojedi¬ 
něle též Draba aizoides a Dianthus Lumnitzeri v zajímavých tvarech pře¬ 
chodných k D. praecox, a dále Arabis petraea, A. arenosa a Arabis al¬ 
pina, j enž j akožto prvek arkticko-alpinský jest nej zajíma¬ 
vějším druhem tohoto území. 
PAX (Grundzúge d. Pflanzenverbreitung in den Karpathen I. 1898 
II. 1908, p. 171 — 174) ani HAYEK (Pflanzendecke Ósterreichs-Ungarns 
I. 1916), kteří vůbec neměli správnou představu o Malých Karpatech, 
se o Arabis alpina z Malých Karpat vůbec nezmiňují, ačkoliv již r. 1856 
ji BOLLA (1. c. p. 13) uvádí z Vysoké, a ač HOLUBYMU, od něhož 
obdržel PAX pro svoj e dílo mnoho cenných příspěvků, byla lokalita druhu 
Arabis alpina na Vysoké již před lety známa. 
Arabis alpina L. na V y s o k é jest velice zajímavá svým původním, 
neobyčejně nízkým výskytem. Od nejvyššího vrcholu (759 m) můžeme 
sledovati výskyt její směrem severovýchodním až ku 580 m n. m., směrem 
jihozápadním (na severních svazích) až ku 500 m n. m. — HEGI (111. 
Flora von Mittel-Europa IV., p. 416) zmiňuje se sice, že Arabis alpina 
u Feldkirchu ve Vorarlberku roste též ve výši 460 m n. m., u Dornbirnu 
při 420 m n. m., u Landhutu nad Isarem při 400 m n. m., v poříčí Soči 
dokonce několik km od ústí jejího do moře. Ale tyto lokality jsou zcela 
jiného rázu nežli stanoviště na Vysoké; jsou to skaliny neb štěrkoviska 
v údolí řek v přímém spoj ení s vyšším pohořím, takže na těchto nízkých 
lokalitách nemůžeme pokládati Arabis alpina za původní. — Naproti 
tomu však stanoviště druhu Arabis alpina na Vysoké nachází se na nej - 
XXVIII. 
