ROČNÍK XXXI. 
TŘÍDA II. 
ČÍSLO 29. 
Vliv desensibilatoru 
na gradaci a hustotu fotografické desky. 
Napsal 
V. Vojtěch. 
(Předloženo dne 2 6. května 192 2.) 
Prvé desky fotografické byly poměrně málo citlivý, a proto bylo 
snahou fotochemiků najiti látky t. zv. sensibilatory, které by je učinily 
citlivějšími. Postupem času podařilo se najiti takové látky a dnes jsou 
desky neobyčejně citlivé, a to nejen pro onu část spektra, pro kterou 
je citlivý bromid resp. chlorid stříbrný, nýbrž pro celé spektrum Tím 
ovšem ztěžuje se na druhé straně vyvolávání, které se musí díti při velmi 
slabém světle, což je nevýhodno jednak se stránky kontrolní, jednak 
zdravotní. Proto jeví se snaha najiti látky t. zv. desensibilatory, které 
stlačují citlivost desek před vyvoláváním, aby je bylo možno zpracovati 
při jasném světle. Podmínkou je však, aby latentní obraz nebyl seslaben. 
R. 1903 a 1904 zavádí se do obchodu se strany německé (Ludwig) 
a francouzské (Lumiěre a Seyewetz) barvivo, které přidáno ku 
vývojce, umožňuje vyvolávati desku při bílém světle. Ochrana je zde 
ovšem čistě optická, barvivo působí jako filtr a musí býti vrstva vývojky 
dostatečně silnou. 
Lúppo-Crammer pozoroval r. 1901 (Phot. Korr.), že některé 
vývojky ze řady paraaminofenolové stlačují citlivost exponované fotogr. 
desky tak, že se dá vyvolávati bez závoje při jasném světle. Zvláště u ami- 
dolu bylo toto pozorováno a L. C. sledoval tuto věc později dále a shledal, 
že desky koupáním v 0*02—0'05% roztoku amidolu ztrácejí svoji citlivost 
ve veliké míře. Příčinou toho předpokládá změnu chemickou-oxydační 
produkty vývojky. Později zkoušel velkou řadu různých látek, působící 
jako desensibilatory, mezi jinými též některá barviva a roku 1920 zjistil, 
že fenosafranin hodí se velice dobře jako desensibilator. Vypracoval pak 
metodu ku použití tohoto v praksi, kterou publikoval v knize: Negativ- 
Entwickelung bei heliem Lichte r. 1921. 
Rozpravy: Roč. XXXI. Tř. II. Čís. 29. 
XXIX. 
1 
