3 
hnědé neb nazelenalé. Zejména na severní straně možno dobře přehléd- 
nouti jeho vrstevnatost způsobenou růzností materiálů jednotlivých 
erupcí. Tu následuje pod 1—2 m silnou vrstvou popelu žlutošedé barvy 
asi y 2 m silná vrstva tmavohnědá, pod ní 1 m jemného popelu, pak 
asi 1 m směsi kamení čedičového s tufy, pak zase j emný popel, a pod tímto 
dále směs tufů a úlomků kamenů čedičových. Tufy zachovány jsou ještě 
částečně na Z svahu a ve zbytcích i na /. Vlastní efuse čedičová odehrála 
se v několika fásích a složitá a častěji přerušovaná plocha ochlazovací 
způsobila značný chaos v orientaci sloupů čedičových. Původní radiálně 
Obr. 2. Lom pod třemi kříži pod vrcholem Slánské hory. 
Mladší žíla čedičová o vodorovně položených sloupech proráží hmotou staršího čediče. 
paprsčité postavení jich bylo pozdějšími erupcemi porušeno a sloupy 
desorientovány, jak dobře patrno jest zejména na / straně. Konečně 
utuhlá masa byla několikráte roztržena a pukliny vyplněny erupcemi 
mladšími. Velmi dobře viditelno jest toto na př. na žíle čedičové (obr. 2.) 
odhalené opuštěným lomem / pod třemi kříži, složené z vodorovně polo¬ 
žených krátkých sloupů čedičových vklíněných mezi vysoké velmi příkře 
stojící sloupy okolní. Žíla má při povrchu síly asi 1 — 1 y 2 m, v hloubi se 
sesiluje a pokud patrno dosahuje až 5 m síly (h =3*142). Mikroskopicky 
čedič žíly této nemá povahy hornin žilných, nýbrž jest s hmotou hlavní 
téměř shodný. Stejně i v ostatních případech možno z petrografické iden¬ 
tity souditi, že nebylo ani velkého časového rozdílu ani úchylek znač¬ 
nějších v povaze magmatu jednotlivých erupcí. 
Z nerostů čedič provázejících vyskytl se vápenec. Tento tvoří v místech, 
kde asimilací sedimentů obsah CaO čediče se zvětšil, na puklinách neb 
XXXI. 
1* 
