4 
stěnách dutin povlaky šedozelené barvy, krystalicky vláknitého neb lupe- 
nitého slohu, neb hroznovité aggregáty složené z přejemných krystalků 
omezených na venek tvarem — y 2 R (01Í2). Barva jich jest zelenavě hnědá 
neb šedavá. Významný jest poměrně značný podíl MnO, jehož zjištěno 
0*76%. Vápenec tvoří dále hlízy ve sklovitých formách lávových a výplně 
amygdaloidních dutin. Tato odrůda jest celistvým, zelenavě žlutým prů¬ 
svitným vápencem v menších zrnkách pisoliticke struktury. Chemicky jest 
relativně čistým. Vedle značnějšího podílu FeO a MnO má jen stopy Mg, 
P a málo nerozpustného zbytku. 
Aragonit tvoří hvězdicovité skupiny a vrstvy neb čočky paprsčité 
skladby, až asi 5 cm v průměru a 1 cm tloušťky; jest barvy bílé a místy 
prosvítá hnědým tónem. Spektroskopicky prozrazuje obsah stroncia. 
Jinak lze dokázati ještě příměs FeO. 
Hornina sama jest šedé barv}?, velmi jemného, okem nerozlučitelného 
zrna, slabě ale zřetelně magnetická, neobyčejně veliké pevnosti a tvrdosti. 
H a n i s c h 8 ) udává pevnost v tlaku na 3321 kgjcm 2 a 4565 kgjcm?, prů¬ 
měrem tedy 3943 kg/cm 2 , což jest nej vyšší hodnota u všech hornin jím 
uvedených. Pro snadný rozpad v šesti- a pětiboké sloupce není však možno 
kamene použiti než k účelům dlažebním a štěrkování. 
Hustota určena pyknometricky na 3T7. 
K mikroskopickému studiu užil jsem preparátů zhotovených z ukázek 
různých erupcí i veškerého výbrusového materiálu Bořického uloženého 
ve sbírkách musejních. Srovnáváním tohoto materiálu vyplývá, že mikro¬ 
skopická skladba horniny neliší se podstatně v různých ukázkách. 
Hornina složena jest z augitu, nefelínu, magnetitu a hauynu 
jakožto součástí hlavních, pak obsahuje olivín, ilmenit, akcesoricky 
ještě apatit a pyrit. 
Augit tvoří většinou jen drobné několik setin mm velké krystalky; 
větší mikroporfyrické krystalky, obvyklého typu i optických vlastností 
jsou velmi řídké. Rýhování, o němž se Bořický zmiňuje, způsobeno 
jest srůstem dle a (100) a jemným rudním práškem vtroušeným v řádkách 
svislého směru. 
Nefelín místy převládá nad augitem, jest mladší tohoto a vyskytuje 
se ve dvou generacích. Mladší tvoří mezernou hmotu a pojivo krystalů 
augitových, starší idiomorfní porfyrické vrostlice. Jsou to sloupky až 2 mm 
dlouhé, omezené hranolem a basí, bez optických anomálií, pravidlem 
prostoupené velikým množstvím přejemných mikrolitů ruoních tvaru 
jehliček hustě seřazených rovnoběžně s vertikálou hostitele. Délka jich 
obnáší kolem 1 [x, nejvýše 5 [x. Nahloučeny jsou zej měna na obvodu, takže 
krystal jest při slabším zvětšení šedohnědý, na obvodu černohnědý. V příč¬ 
ných řezech jest patrno, že poloha vodorovně uložených jehliček dána 
8 ) Priifungsergebnisse d. naturl. Bausteine, 1912. 
XXXI. 
