o 
jest orientací hranolovou. Kde vedle mikrolitů hostí nefelín hrubší zrnka 
rudní, bývá celý krystal neprůhledný a jen skvrnitě modrošedě prosvítající 
partie dovolují jej rozeznati od rud kompaktních. Nefelín tvoří dále shluky 
větších rozměrů, nepravidelného tvaru (obr. 3.), složené z krystalů stejné 
velkosti jako nefelín základní hmoty, k nimž přistupuje i něco isotropní 
hmoty, v níž B o ř i c k ý vidí leucit. 
Minerál skupiny sodalitové, jejž Bořický označuje za noseán, 
poskytuje s kyselinou solnou krystalky sádrovce i zdá se příslušeti spíše 
Obr. 3. 
k hauynu . Tvoří krystalky šestibokých průřezů, velikosti OT—0*4 mm, 
hustě prostoupené jehličkami ilmenitu neb magnetitu podobnými, orien¬ 
tovanými rovnoběžně s obrysy dodekaedru. Vrostlice tvoří hustý rámec 
na ob\odě krystalu neb kol uzavřenin, jež tvoří aegirin, řidčeji lísteček 
biotitu neb zrnko magnetitu, po případě oxvdací jeho vzniklý haematit. 
Krystal ohraničen jest rámcem úzkým, úplně čirým, do něhož vrostlice 
nezasahují. Pokud rámeček tento patří hmotě hauynové či snad, již sklu, 
těžko jest rozhodnouti. Rámek tento chybí nefelínům vždy, ale mikrolity 
nefelínové jsou pravidlem jemnější. Hauyn vystupuje ve dvou generacích, 
obě však jsou četnými přechody spojeny. Některé krystaly hostí i hrubší 
zrna rud a jsou rudním práškem Jo té míry impregnovány, že jen místy 
prosvítají šedomodrým tónem. Přejemný pigment jich jeví se při 2500ná- 
sobném zvětšení jakožto rovnoměrná směs opákních teček. 
XXXI. 
