K — ^0 — -Jj + ~JJ^) » + (^0 ~ h') (l + -Jf + ~H^) * ^ 
Tyto vzorce byly přijaty za základ výpočtů. 
V případě pevninových oborů můžeme [v souhlasu s vzorci (1)] 
počítati horizontální komponentu atrakce a h f (v rovině R 0 ), pocházející 
( v v 2 \ 
— -f- -jp J 
od povrchu koule K do výšky v s (nadmořská výška stanice S), as hu- 
/ v v 2 \ 
stotou i K y 1 — -jj + -jp ) °d výšky v s do v (± dle toho, je-li v v s , 
v (> 0) značí střední nadmořskou výšku zemského povrchu v uvažovaném 
oboru). 
Při v = v s počítáme horizontální komponentu od hmoty rozložené 
( v v 2 \ 
— J od povrchu koule K 
do výšky v s = v. 
V případe mořských oborů možno počít ati [v souhlase s vzorci (1)] 
horizontální komponentu atrakce a h " (v rovině R 0 ) od hmoty rozložené 
( v' v' 2 \ 
— + -jp-J od výšky v s do 
/ d' d 2 \ 
hloubky H, s hustotou (h 0 — h') 1 — — —od výšky v s do 
hloubky v'as hustotou — h r od výšky v s do hladiny moře (v' značí střední 
hloubku moře v uvažovaném oboru). 
3. Výpočet tížnicové odchylky. 
Vypočteme-li hodnoty o" (jsou to přibližně odchylky příslušné ho¬ 
rizontálním komponentám a h ', a h ") podle vzorce 
o" = p" . nebo 
a* 
9 
bude celková odchylka v rovině R 0 dána součtem o" == Z o". (Součet 
se vztahuje na všechny obory O.) 
2 a h 
Chybu, která vzniká tím, že klademe o" = q" . 
ného q" . ar dg 
Z a h 
, můžeme zanedbati. — Je-li | q'' . 
Z a h Za 
a s 
Z a h 
a „ 
ní 4 Zc 
i ( arctg - 
\ OL c 
a, 
) 
< 
místo správ- 
< 60" (což 
1-7" 
10 6 
asi vždy bude splněno), jest \q' 
V případě pevninových oborů jest 
r+v s tpz 
—, q " j A7 ( v , v 2 \ C C {' r' 3 sin 2 qp cos A dr' dep dX 
0 = ~á7 r h °\ ~H + Tp) J .0 J [V 2 — 2 F (r+v s ) čoTi p + (r+ vW‘ 
-**o( 
1 - 
O' 2 — 2 r' (r + v s ) cos (p + (r+ v s ) 2 ]* 
v 2 f ° í’ f r 3 <p cos l dr' dy dk 1 
H 2 ) f * v J J |>' 2 — 2 / (r + v s ) cos y + (y J- i> s ) 2 ] 3/ * / ’ 
r — H qo t 
r+v s (p 2 A 2 
XXXII. 
