20 
„ 1-088 < L" < -f 
l!)« 6 ' 076 ’ - li). 1-163 < 1 •" < + lio 8-406, 
10 11 1-490 < / 4 " < + 1( ' u 1-655, - ijj 9-507 < 7-604, 
1 
JO 
1 
1 
To 1 * 
Y !-264 < < + 1q17 1-743, - m21 - 2-587 < / 7 " < 4 
10 - 
1 
10 21 
1-619, 
?“<'■<+ 10- 
Z nových členů jsme vynechávali všechny, které jsou stejné řádové 
velikosti jako členy zanedbávané při výpočtu vzorce (2). — Srovnání 
hodnot t/, t/' a l if // ukazuje, že je jistě 
I /i ( A t x + (A -j- B) t 2 -j- B 4 .-f- C / 4 -j- D t 5 — E t 6 F t 7 G/ 8 < 
10 4 * 
Vypočteme pro prsteny 12—20 meze procentového rozdílu 
. 100. (Proměnné jsou n', q \ H = 120 km). — Došli jsme 
I (2 | 
k těmto číslům: 
Prsten 
1 
12 
1 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
Horní mez procen¬ 
tového rozdílu 
63-4 
58-6 
54-1 
49-8 
: 45-8 
421 
38-8 
! 35-9 
33-2 
Dolní mez procen¬ 
tového rozdílu 
53-1 
48-5 
44-3 
40-3 
36-7 
í 33-5 
30-6 
281 
25-8 
Pro prsteny 1 — 11 jsou meze vyšší. — Kdybychom počítali čísla 
| (2 b) - (2 a) 
(2 b) 
.100, došli bychom také k vyšším mezím. 
Uzavíráme: V podrobně uvažovaných případech — hustota dána 
vzorci (a), ( b ), (Ď x ) — se ukázalo, že příspěvek k tížnicové odchylce, po¬ 
cházející od oborů vzdálených od stanice o více než 600 km, závisí pod- 
h 
statně na tom, jak vyjádříme podmínku isostasie, a že členy řádu —^ 
ve vzorcích pro hustotu mají na vypočtený příspěvek ještě podstatný 
vliv. — Které z různých vyjádření podmínky isostasie, které z různých 
rozložení hustoty se nejvíce přibližuje skutečnosti, je nerozhodnuto. — 
Za této nejistoty musíme považovat i příspěvek k tížnicoVé odchylce, po¬ 
cházející od oborů vzdálených od stanice o více než 600 km, za nejistý. 
Děkuji p. prof. dr. B. Macků a p. prof. dr. A. Semerádovi za po¬ 
skytnuté rady a zájem, s kterým mou práci sledovali. 
xxx JI. 
