3 
a P ta Gnivica, jak již z topografické mapy je dobře patrno. Následuje 
obvyklé podloží ve vrstvách lokálně skoro na hlavy postavených, někdy 
i překocených, pokud jsem mohl z velmi nezřetelné vrstevnatosti poznati: 
jsou to písčité vápence a vápence nummulitové (Waagenovy spodní vá¬ 
pence nummulitové, pouze vsak část svrchní). Mocnost jejich je zde ne¬ 
patrná vlivem zmíněných poruch tektonických. Waagen spojuje tyto 
vrstvy s vápenci alveolinovými, což ovšem značně usnadňuje mapování, 
ale je hlavní příčinou, že pak unikají důležité poznatky tektonické. Oboje 
jsou od sebe velmi dobře rozeznatelný a to jak petrograficky, tak i palae- 
ontologicky; mocnost vrstev přechodních je malá poměrně. Je tedy starý 
názor Stachův, Waagenem zamítnutý, v podstatě správný. 
XXXIII. 
