Mezi P te Samotorec a P ta grossa leží hranice eocénu a svrchních 
vápenců rudistových. Dále nalezneme brekcie, za nimiž následují určitě 
rozeznatelné vápence spodní, tmavě šedavé, místy načervenalé, proti 
svrchnímu oddělení vždy barev neživých. *) 
Rozeznání obou je přes tyto znaky někdy dosti nesnadné. Dobrým 
vodítkem je stratigrafická poloha obou brekcií, materiálem odlišných. 
V okolí zátoky V. Dubac následují opět brekcie, jimiž pak přejdeme 
do vrstev svrchních, jak je dosavadní literatura a mapa správně uvádí. 
Hranici udal Waagen správně, jižněji však již patrně ani on, ani jiný 
geolog pro skoro úplnou nepřístupnost nešel, takže neočekávaný výskyt 
útvaru eocenního zůstal jim neznám. 
Tak jako jinde v studované krajině, je i na Prviči nalezený eocén 
podmíněn prolomeni, v tomto případě poměrně nevelikým, vzniklým tekto¬ 
nickými pochody v době po usazení turonských a coniacienových vá¬ 
penců, tedy patrně v palaeocénu. Poněvadž jde o poruchy směrné, je 
možno hledati jejich pokračování a ovšem i výskyt eocénu na ostrově 
Krku: Nalezl jsem je skutečně a to v okolí P ta Braciol; promluvím o této 
krajině a podám mapu jinde. 
Zajímavo je, že spojíme-li jednotlivá pásma příslušná na obou ostro¬ 
vech, shledáme, že Prvič je posunut poněkud k západu (přesněji k jiho¬ 
západu). Poruchové pásmo, podle něhož se tak stalo, ať již prohnutím 
vztyčených vrstev či příčným zlomem (h 4) — či, což je nej pravděpo¬ 
dobnější, kombinací obou —• je patrno z průlivu Bocca di Segna Že oboje 
tu působilo, je zřejmo z některých poznatků, o nichž se zde podrobněji 
nešířím: Zlomy příčné jsou tu zjevem tak běžným, ze vliv jejich je samo¬ 
zřejmý, a ohnutí vrstev dokazuji nesporně z jižní části ostrova Krku. 
I poněkud abnormální směr vrstev na Prviči je jím částečně působen. 
* * 
* 
Vyplnil jsem tak úkol tohoto pojednání: Publikovati nalezení útvarů 
na ostrově Prviči dosud neznámých, a což důležitější, podle dosavadních 
představ zcela neočekávatelných. Jest možno, že i na pobřeží východním 
se vyskytne nepatrný útržek kaenozoika, což by však bylo zcela bez¬ 
významné, poněvadž takovéto pokračování vrstev z Krku je samozřejmé, 
existuje a je známo, ovšem mořem zatopeno. 
Naproti tomu je zřejmo, že výskyt mladých sedimentů eocenních 
na místech, kde byly předpokládány právě vrstvy nej starší, spodnorudi- 
stové, má za následek i změnu v představách tektonických. O nich, jak 
bylo řečeno, pojednávám v práci jiné. 
*) Slova „vápence" užívám v tomto pojednání ve významu spíše strati- 
grafickém, bez ohledu na chemické složení (dolomity!) nebo v tomto smyslu ne¬ 
významné vložky jiných hornin. 
XXXIII. 
