5 
a teprve ke konci zase zřídne. Po skončeném přidávání vyjmeme z chladicí 
lázně a mícháme, až se vše rozpustí na roztok červenohnědý. (Nechá-li 
se hmota reakčním teplem příliš zahřátí, je roztok temný, až černý, a obsa¬ 
huje mnoho mazů.) 
Po chvíli naočkujeme roztok jemně rozetřeným čistým 1-nitro- 
2-acetnaftalidem, načež se počne vylučovati hojnost krystalů. Asi po 
y 2 hodině hustou krystalickou kaši odssajeme a prontyjeme 50%ní kyse¬ 
linou octovou (po př. ještě etherem). Získáme tak 15 g látky tající mezi 
117 — 119°, jež překrystalováním z lihu dá snadno čistý 1-nitroacetnaf- 
talid-2. 
(Nejsme-li však dosti opatrní a naočkuj e-li se roztok náhodou i dru¬ 
hými isomery, vyloučí se všechny zároveň, což se pozná snadno podle 
toho, že získaná látka není při 120° ještě úplně roztálá: počíná sice táti 
už níže, obyčejně při 113°, ale úplně roztaje až při 130—140°. Isolování 
jednotlivých isomerů z takové směsi viz dále.) 
Z matečného roztoku vykrystalovaly pak ještě tyto podíly: 
II. podíl tající při 138 — 145°, 
III. „ „ „ 144-155°, 
IV. „ „ „ 121-123°. 
Surové produkty obsahují nějakou látku nestálou na světle, neboť 
nabíhají na povrchu do červena až do hnědá; nejspíše je to naftalindiazo- 
oxyd-2,1 nebo nějaký jeho nitroderivát. 
Celkový výtěžek 35 g, čili 93% theorie (při špatném chlazení mnohem 
méně, mnohdy jen 60%). Množství jednotlivých isomerů možno zhruba 
odhadnouti takto: I. podíl obsahuje téměř jen l-nitroacetnaftalid-2; je 
ho 15 g, t. j. 40% theor. výtěžku. II. a III. podíl, jichž bývá 15 —18 g, 
obsahují všechny 3 isomery asi ve stejných množstvích, tedy asi po 15% 
theorie. IV. podíl je zase pouhý 1,2, bývá ho však málo, 1 — 2g čili asi 
5% theor. Nitrace poskytuje tudíž celkem asi 40 + 15 + 5 = 60% iso- 
meru 1,2 a po 15% isomerů 2,6 a 2,8. 
Oddělení l-nitroacetnaftalidu-2 dá se provésti několikerým způsobem: 
1. Nejlépe je odděliti největší část jeho hned po nitraci, jak už 
bylo popsáno. Pak se ho dají podíly II. a III. snadno zbaviti překrysta¬ 
lováním z vroucího xylolu, v němž jsou oba výše tající isomery těžko 
rozpustný; hned po vychladnutí se vyloučené krystaly odssají. Neobsa¬ 
huj í-li již derivátu 1,2, počínají táti až kolem 170°, což jest bod tání eutek- 
tické směsi 6- a 8-nitroacetnaftalidu-2. 
2. Dělení směsi, jež obsahuje mnoho isomerů 1,2, je dosti obtížné, 
a nedá se obyčejně docíliti tak jednoduše, jak popisují Heilpern 
a Spielfogel. Dosti dobře se osvědčilo krystalovati opatrně z lihu 
a odssáti včas, dokud se vyloučil pouze l-nitroacetnaftalid-2. Pak posky¬ 
tuje matečný roztok směs, v níž převládají isomery výše tající, a ta se dá 
už rozdělí ti podle prvního způsobu. 
XXXIV, 
