6 
3. Směs se zmýdelní zředěnou kyselinou sírovou, l-nitronaftylamin-2 
neutvoří síranu, neboť je jen velmi slabě zásaditý, a dá se z větší části 
odděliti odfiltrováním za horka, jeť i v horké zřeď. kyselině jen málo roz¬ 
pustný. Ve filtrátu se vyloučí sírany 6- a 8-nitronaftylaminu-2. Postup 
tento není výhodný pro přípravu l-nitronaftylaminu-2, neboť ten při 
zmýdelňování značně zmazovatí. 
4. Zmýdelňuje-li se směs nedostatečným množstvím alkoholického 
drasla,'zůstanou oba výše tající nitroacetnaftalidy nerozloženy a vyloučí 
se (příp. po zředění vodou), kdežto zmýdelněním vzniklý snadno rozpustný 
l-nitronaftylamin-2 se získá z matečného roztoku. 
Rozdělení -isomerů 2,6 a 2,8. 
1. Oba nitroacetnaftalidy jsou v obvyklých rozpustidlech skoro 
stejně rozpustné, proto jejich rozdělení velmi obtížné. Podařilo se nám 
takto: Odbarvený filtrovaný a, aby se nenaočkoval zárodky ze vzduchu, 
vatou ucpaný roztok se nechá zvolna chladnouti. Z přesyceného roztoku 
se počne v příznivém případě vylučovati jen jeden isomer; odssajeme 
rychle a určíme bod tání: počíná-li látka táti nad 200° (obyčejně mezi 
210—220°), je to 2,6-nitroacetnaftalid; pakli kolem 190°, je to 8-nitroacet- 
najtalid-2 ; a konečně když taje už od 170°, vyloučila se zase směs a nutno 
pokus opakovati. Po oddělení jednoho isomeru druhý počne hned kry sta¬ 
lo váti z přesyceného jím matečného roztoku. Oba takto získané isomery 
se snadno vyčistí překrystalováním z lihu. 
2. Mnohem pohodlněji možno provésti oddělení po zmýdelnění: 
Směs tající od 170° se rozpustí na vodní lázni ve zředěné kyselině sírové 
(1 : 1 podle objemu čili 62y 2 %ní ; je jí třeba aspoň desetinásobné množství), 
pak se zředí stejným objemem vody, čímž se rozpuštěná látka zase srazí, 
a vaří se na síťce až do opětného rozpuštění (asi y 2 hod.). Roztok obsahující 
asi 30% H 2 S0 4 má maximální koncentraci iontů H* a tudíž největší schop¬ 
nost zmýdelňovací; nitroacetnaftalidy se v něm rozpouštějí jen nepatrně, 
kdežto vznikající sírany nitronaftylaminů za horka velmi snadno. 
Reakční kapalinu zředíme zase stejným objemem vody, zahřejeme 
k varu a odfiltrujeme od malého množství černých nečistot. Z filtrátu 
jasně červenohnědého se vyloučí zchladnutím žluté sírany obou nitro¬ 
naftylaminů téměř kvantitativně. Odssajeme je a rozmícháme v amoniaku. 
Vyloučené rudé zásady zase odssajeme a rozpustíme v horkém lihu (za 
přidání trochy alkoholického ammoniaku). Zchladnutím se vyloučí asi 1 / z 
použitých zásad ve způsobě světle červené látky tající při 201—202°; 
je to téměř čistý 2,6-nitronaftylamin. 
Z matečného roztoku vyloučí se po zahuštění někdy ještě menší 
množství této látky, častěji vy krystaluje už zároveň i druhý isomer. 
Abychom jej isolovali, nutno směs zacetylovati; překrystalo váním z lihu 
obdržíme 8-nitroacetnaftalid-2 . Matečný roztok poskytne po zahuštění zase 
směs, jež se rozdělí po zmýdelnění jako dříve. 
XXXIV. 
