6 
tu jest působení její spíše nitrační. Zkoušena proto zprvu oxydace v 10% 
kyselině sírové za přidávání konc. roztoku KMn0 4 . Směs ta neukázala 
výhod, ježto jest účinek její příliš pomalý a kapalina sepřizáhřevu snadno 
přehřeje, takže překypí. 
Výborně osvědčila se za to k oxydaci aromatických derivátů směs 
konc. kyseliny dusičné a tuhého KMn0 4 , kterou svého času doporučil 
Ch. Marie* **) ) k oxydačnímu stanovení fosforu v látkách organických. 
Postupovali jsme tudíž po způsobu řečeného autora francouzského takto: 
Preparát k rozboru určený rozpuštěn v konc. HNO s , tak aby na lg látky 
připadlo 15 až 20 cm 3 kyseliny. Na to směs zahřívána na vodní lázni, při¬ 
dáván (po malých dávkách) jemně práškovitý manganistan. S každou 
další dávkou jeho sečkáno tak dlouho, až se předchozí odbarvila, a při¬ 
dávání zastaveno tenkráte, kdy roztok podržel po několik minut svoji 
barevnost. Celková spotřeba KMn0 4 odpovídala 5 až 6 násobné váze uži¬ 
tého preparátu organického. Pak nechána reakční kapalina (i s obsaženým 
v ní kysličníkem manganu) vychladnouti a přidáván k ní roztok dusitanu 
alkalického (1 : 10) tak dlouho, až všechen kysličník manganu přešel 
v roztok a kapalina se vyjasnila. K odstranění kyseliny dusité okyseleno 
kyselinou sírovou a přidáváno nasycenéhp roztoku KMn0 4 v takovém 
množství, aby kapalina podržela po několik minut barvu růžovou. Zbarvení 
tomu odpovídající malý přebytek KMn0 4 odstraňován několika kapkami 
vodného roztoku kyseliny šťavelové. * *) 
Doklady: Příklad 2. — 0*8915 g benzoanu rtuťnatého spáleno dle 
hořejšího postupu a kapalina na konec doplněna v 1 litr. 
Užito roztoku 
100 cm 3 
100 cm 3 
200 cm? 
200 cm? 
Přidáno vody 
100 cm? 
100 cm? 
0 
0 
Nalezeno titrací 
0*0435 g rtuti 
0*0437 g rtuti 
0*0870 g rtuti 
0*0880 g rtuti 
Theorie vyžadovala by pro norm. benzoan rtuťnatý ve 100 cm? hořejšího 
roztoku 0*0404 g rtuti, kdežto titrací nalezeny hodnoty o něco vyšší. Přes 
to jsou čísla ta správná, neboť vážkové stanovení rtuti ve 100 cm? téhož 
roztoku poskytlo 0*0505 g HgS čili 0*0435 g rtuti, což dobře souhlasí s na¬ 
hoře uvedenými čísly z titrací. Ukázalo se zkrátka, že užitý preparát 
nebyl zcela čistý, nýbrž obsahoval o něco málo více HgO než co odpo¬ 
vídá soli normálně. 
Příklad 3. — Methoda naše applikována zděna látku, v níž je rtuť 
přímo vázána na atomy uhlíkové, t. j. podrobena rozboru difenylortuť 
*) C. R. 1899 II, 706. 
**) Kyseliny té užiti nutno jen tolik, kolik právě stačí k odbarvení roztoku, 
neboť při přebytku kyseliny šťavelové vylučují se během titrace jemné krystallky, jež 
znemožňují vystihnouti přesně konec titrace. 
XXXV. 
