anilinem: 0-2016 g vysušené látky dalo 0-2170 g AgBr, což odpovídá 
45-83% Br, kdežto theoretické číslo jest 46-46%. 
Důležitější bylo seznati, jak se při obdobné redukci chovají skutečné 
dibromfenylhydraziny. Zkusili jsme jednak náš 3-4-dibromderivát, jednak 
2-4-dibromderivát připravený na obvyklý způsob z 2-4-dibromanilinu. 
Z obou získali jsme účinkem zinkového prachu a kyseliny solné p-mono- 
bromanilin (analysa produktu z 3-4-derivátu: 46-25% Br, z produktu 2-4: 
45-94% Br). 
Nastává tudíž skutečné odštěpování bromu při redukci zinkem a 
kyselinou solnou, a tato okolnost asi zavedla Meyera ke klamné domněnce, 
že produkt připravený jím účinkem bromu na acetonfenylhydrazon jest 
dibromfenylhydrazinem, kdežto ve skutečnosti jest, jak plyne z práce 
naší, toliko ^-monobromfenylhydrazinem, jehož redukční štěpení vede 
normálně k monobromanilinu. 
Deriváty produktu Meyerova (<domnělého 3-4-dibromfenylhydrazinu) a 
korrespondující deriváty p-bromfenylhydrazinu. 
Z obou hydrazinů připraveny deriváty tyto: Pikrát, derivát acety- 
lový, benzaldehydový, salicylaldehydový i acetonový, a to podle vlastních 
předpisů Meyerových, aby vedení důkazu bylo přesné. 
Pikrát. — K alkoholickému roztoku 2 g zásady Meyerovy přidán 
roztok 2-4 g kyseliny pikrové v témže rozpouštědle. Vyloučené jehlice od¬ 
sáty po 24 hodinách a přehlaceny několikráte z konc. alkoholu, až se 
jejich bod rozkladu ustálil na 128° až 129°. Pikrát ten tvoří krásně žluté 
jehličky, dobře rozpustné v alkoholu i vroucí vodě, nesnadno v etheru. 
Při rozboru nalezeno v něm 19-06% Br, tedy tolik, kolik žádá theorie 
pro pikrát monobromfenylhydrazinu (19-20 %Br). A vskutku shledán pikrát 
ten úplně shodným s pikrátem, připraveným na zcela obdobný způsob 
z ^-bromfenylhydrazinu. V pikrátu tomto nalezli jsme rozborem 19-06°/ o 
Br proti theoretickým 19-20°/ 0 . 
Acetylderivát. — 2 g hydrazinů Meyerova a 4 cw 3 anhydridu octového 
zahříváno asi po 5 minut na lázni vodní, načež reakční kapalina po čtyři¬ 
kráte odpařena s alkoholem. Zbylý produkt, vychladnutím ztuhnuvší, 
poskytl dvojnásobným přehlacením z vodného alkoholu (1:1) jehličky 
bílé, rozkládající se konstantně při 167°. Rozpouštěly se nejsnáze v alko¬ 
holu, méně snadno ve vroucí vodě i v etheru, velmi těžko ve chladné 
vodě i ligroinu. Delším záhřevem redukovaly kapalinu Fehlingovu. Nale¬ 
zeno v nich (dle Caria) 34-60% Br, theorie žádá 34-89%. 
Ze všeho toho vyplývá úplná totožnost látky té se známým již 
acetyl/>-bromfenylhydrazinem (b. t. 167°). 
Benzalderivát. — 2 g hydrazinů Meyerova rozpuštěny za tepla v po¬ 
třebném množství alkoholu a přidán 1 g čerstvě předestillovaného benzal- 
dehydu. Vyloučený hydrazon odsát a vysušen. Tál při 124°, kterýžto 
XXXVI. 
