8 
bod tání stoupl několikanásobným přehlacením z alkoholu (96%ního) na 
stálou hodnotu 126° až 127°. Analysou nalezeno v látce 28-80% Br. 
Jest tudíž totožná s benzal-/>-bromfenylhydrazonem, jenž obsahuje 
theoreticky 29-05% Br a taje dle udání literatury (Lieb. Ann. 324, 314) 
při 127-5°. 
Derivát salicylaldehydu. — Sloučeninu tu Meyer v práci své nepo¬ 
pisuje. Připravili jsme ji smíšením 2 g hydrazinu s 1-3 g čerstvě přede- 
stillovaného salicylaldehydu. Ztuhlou směs překrystallovali jsme několi¬ 
kráte z alkoholu 96%ního. Ať jsme vyšli od hydrazinu Meyerova nebo 
od kontrolního ^-bromfenylhydrazinu, získali jsme vždy lesklé krystallky 
(šupinky, event. jehlice) konstantního b. t. 179°. V produktu připraveném 
z hydrazinu Meyerova nalezli jsme rozborem 27-24% Br, v produktu 
z kontrolního ^-bromfenylhydrazinu 27*28%, což souhlasí v obou pří¬ 
padech s theorií pro monobromfenylhydrazon salicylaldehydu, jež žádá 
27-45% Br. 
Derivát acetonový. — Ani této sloučeniny Meyer nepopisuje. My 
připravili jsme ji takto: 2 g hydrazinu Meyerova rozpuštěny v acetonu, 
při Čemž se kapalina sama od sebe zahřála. Hydrazon sražen z roztoku 
acetonového vodou a vysušen. Tál surový při 90° až 91°. Přehlacen z vod¬ 
ného alkoholu (1 : 1), tvořil slabě nažloutlé šupinky b. t. 91° až 92°, 
z ligroinu šupinky vetší b. t. 92°, z petroletheru tvořil šupinky perleťově 
lesklé b. t. 93°. Rozpouští se dobře i v chloroformu. Povařen s konc. HC1 
rozkládá se v chlorhydrát hydrazinu, jenž vypadne z roztoku. Delším 
zahříváním redukuje Fehlingův roztok. Na vzduchu jest nestálý a mění 
se v maz již po několika hodinách. 
Jest totožný s ^-bromfenylhydrazonem acetonu, pro nějž udává 
literatura b. t. 93° (Lieb. Ann. 248, 95). 
Budiž poznamenáno, že 3-4-dibromfenylhydrazon acetonu jest za 
obyčejné teplot} kapalný. 
Ze všeho, co dosud uvedeno, vyplývá s určitostí, že domnělý 3-4-di- 
bromfenylhydrazin Meyerův není nic jiného než monobromfenylhydrazin, 
a to para; majíť isomery meta a ortho vlastnosti zcela jiné (meta-brom- 
fenylhydrazin jest kapalný, ortho- taje již při 48° C). 
III. Vyšší hromovaní acetonfenylhydrazinu. 
Zajímalo nás zjistiti, je-li vůbec možno vhodnou změnou předpisu, 
t. j. množství užitého bromu, dojiti od acetonfenylhy draž onu k dibrom- 
fenylhydrazinům, po případě ještě vyšším bromderivátům. Za tím účelem 
působili jsme na hydrazon ten 2 y 2 mol. čili 5 atomy bromu. Zde popis 
příslušného pokusu: 
K roztoku 30 g acetonfenylhydrazonu ve 150 g CHC1 3 přikapán za 
chladu a stálého míchání roztok 82 g bromu ve 100 g CHC1 3 . Po 20hodinném 
stání produkt reakční odsát a \ yvařen vodou, načež roztok filtrován, aby 
XXXVI. 
