9 
zbaven byl nerozpustných mazů. Z filtrátu vyloučena louhem sodným 
volná zásada hydrazinová a přehlacena z ligroinu. Tála při 91° a po další 
krystallisaci z vody při 92° C, kterýžto bod tání zůstával i po přehlacení 
z ligroinu konstantním. 
Něco málo téhož produktu získáno ještě z řečených mazů, a to tím, 
že vyvařeny velice zředěnou HC1, a filtrát stejně zpracován jako dříve. 
Čistý produkt byl přesnadno rozpustný v etheru, méně snadno 
v alkoholu i v ligroinu, těžko ve vodě i v petroletheru. Na vzduchu byl 
stálý, redukoval Fehlingovu kapalinu. Svými vlastnostmi shodoval se 
úplně s 2 • 4-dibro mf enylhy drazinem, jenž popsán v literatuře (L eb. Ann. 
272, 219, B. B. 26, 2192). Stanovení bromu úplně potvrdilo shodu tu, 
nalezenyť v molekule látky 2 atomy bromu: 0-1854 g látky dalo 0-2596 g 
AgBr, což odpovídá 59-60% Br. Theoretické číslo pro dibromfenylbydrazin 
jest 60-10% Br, kdežto monobromfenylhydrazin žádá jen 42*73%Br. 
Připomínáme, že výtěžek tohoto 2-4-dibromfenylhydrazinu byl velmi 
neuspokojivý. 
Z uvedeného vysvítá, že i kdyby Meyer při práci své byl získal 
dibromfenylhydrazin — jak se mylně domníval — nebyl by to býval 
3-4-derivát, jak uvádí autor ten, nýbrž od něho docela rozdílný derivát 2-4. 
Více než dva bromy j sme přímou bromací acetonfenylhydrazonu ne¬ 
mohli vpraviti do jádra benzolového. Nepodařilo se to ani tenkráte, když 
jsme vyšli od hotového 2-4-acetondibromfenylhydrazonu a tento hromovali 
v roztoku chloroformovém 1 molekulou bromu. Příčina toho vysvitne 
z kapitoly následující. 
IV. O reakčním mechanismu při účinku bromu 
na ace t onf enylhy drazon. 
Jaká jsou jednotlivá stadia reakční při hromování acetonf enyl¬ 
hydrazonu, Meyer experimentálně nezkoušel. Předpokládá toliko, že 
předem vstupuje brom do jádra benzolového, načež se účinkem vzniklého 
HBr odštípne zbytek acetonový. 
My pokládali jsme za užitečné sledovati podrobně průběh reakce 
při působení 1 mol. Br. na 1 mol. acetonf enylhydrazonu, tedy za pod¬ 
mínek, za jakých pracoval Meyer, a to již z toho důvodu, abychom si 
vyložili, proč vprav ování 2 at. bromu na jádro jen špatně prochází, vpra¬ 
vení pak více bromů vůbec se nedaří. 
Zachytili jsme tyto meziprodukty bromace: bromhydrát aceton- 
^-bromfenylhydrazonu, bromhydrát p-bro mfenylhydrazinu a hromované 
deriváty diazoniové. 
Isolace bromhydrátu aceton-p-bromfenylhydrazinu. — 25 g acetonfenyl- 
hydrazonu hromováno na způsob Meyeůrv v roztoku CHC1 3 (130 g) při¬ 
kupováním 27 g bromu (rozpuštěného v 50g téhož rozpouštědla), za stálého 
míchání. Kapalina zbarvila se s počátku žlutě, později hnědočerveně. Po 
XXXVI. 
