14 
fenylhydrazin, a jenž není nic jiného než ^-bromfenylhydrazin. Vysvítá 
to zřetelně z tabulky bodů tání, kterou zde uvedeme: 
Skutečný 
Br^ ^>NHNH 2 
Br 
-! 
Meyerova udání 
o jeho domnělém 
dibromfenylhydrazinu 
Naše data 
o Meyerově 
hydrazinu 
Br<^ \NHNH 2 
(Michael isův) 
4 
volná zásada 
75° 
104° (Lieb. Ann. 
272, 215 
l 
108° až 109 c | 
107° až 109° 
(B. B. 26, 2190 
pikrát 
154° až 156° 
132° (Lieb. Ann. 
272, 217 
128° až 129 ( 
128° až 129° 
acetylderivát 
182° 
102° až 163° (Lieb. 
Ann. 272, 217) 
167° 
161° (BB. 25, 1555) 
167° (BB. 26, 2190) 
derivát benz- 
aldehydový 
128° 
123° (Lieb. Ann. 
272, 219) 
126° až 127° 
127*5° (Lieb. Ann. 
324, 314) 
derivát salicyi- 
aldehydový 
190° 
- 
178° až 179° 
179° 
derivát 
acetonový 
latka jest 
kapalná 
- 
93° 
i 93° (Lieb. Ann. 
248, 95) 
3. Účinek přebytečného bromu na acetonfenylhydrazon (v roztoku 
chloroformovém) skýtá jen nepatrné množství d.bromfenylhydrazinu, a to 
2* 4-tribromfenylhydrazin pak se dle našich zkušeností reakcí tou ne¬ 
tvoří, neboť brom přemění nakonec trvale skupinu hydrazinovou. 
XXXVI. 
