2 
křišťálu s charakteristickým naleptáním a zvláštním rýhováním. Podle 
mínění autorova nejsou to krystalografické elementy zevního omezení 
a vyložiti je dlužno přirůstáním a prorůstáním tabulkovitých krystalů kal- 
citu. Zemjatčenskij tu mluví vlastně ne o nákrojcích, nýbrž o ,^kro¬ 
jených plochách", ale i nákrojky se na krystalech těch našly, jak vidět i 
z obrazce v jeho učebnici mineralogie (1910, č. 134 na str. 97). 
Maje k disposici značné množství křišťálů, položil jsem si otázku, 
zdáli existuje jaká zákonitost v poloze nákrojků. Můžeme rozezná vat i pří¬ 
pady: 1. plocha nákrojků leží v pásmu (1011): (10Í0), obr. 1; 2. leží v pásmu 
(1121) : (1120), obr. 4; 3. neleží v žádném z obou pásem. 
Obr. 1.-5. 
Tyto typy mohou se vyskytovat na různých krystalech anebo častěji 
pospolu na témž krystalu. 
Nejzajímavěji jest vyvinuto pět krystalů, na jejichž popis se tuto 
omezím. 
I. (Obr. 1.) Velký krystal 10 X 4-5 cm, pravý, s hojnými uzavřeni- 
námi kapalnými a plynnými, zvláště v dolejší části, jež snižují jeho prů¬ 
hlednost. Nákrojky přísluší ku všem třem typům. Hlavních je sedm, 
menší jsou čtyři. Nákrojky prvého typu jsou 3, a příložným goniometrem 
stanoveny jejich úklony k (lOlO): a = 142°, b = 142°, c = 141°. Ke 
druhému typu náleží dva o úklonech 124° a 125° k vertikále; ke třetímu 
rovněž dva s úklonem okolo 140°. Jest pozorovatitéž několik ploch styčných 
[b . Na některých plochách nákrojků jest vidět i dobře vyvinuté rýhování. 
II. (Obr. 2. a 3.). Průhledný krystal 5-5x3 cm, pravý, skoro bez 
uzavřenin, se 2 dobře a 5 špatně vyvinutými nákrojky. Na plochách 
XXXVIII. 
