2 
Zvláštní zajímavé poměry poskytly mi květy, jež se objevují často 
u této odrůdy Mimulus a pravidelně mají v trubce korunní, kde by měla 
býti abortovaná tyčinka, jen paracorollní útvary, kdežto mezi vyvinutými 
tyčinkami tyto bud vůbec nevytvořují nebo jen v zakrnělém stadiu. 
V tomto stadiu nalezl jsem shodně ve čtyřech květech z různých individuí 
dva paracorollní útvary jen na místech, kde není vyvinuta pátá tyčinka 
v zygomorfním květu, což jest novým důkazem, že tyto petaloidní útvary 
nepatří k tyčince, nýbrž souvisí s trubkou korunní. Vyvinují se nejprve 
v této části zygomorfického květu, poněvadž tu mají nejvíce místa k svému 
vývoji. Jí a jiném květu vedle těchto paracorollních výrůstků také objevil 
se malý petaloidní výrůstek, zvlášť hojnými chloupky žlaznatými pokrytý, 
na straně obrácéňé k trubce korunní právě na největším lístku korunním, 
tvořícím dolení pysk. Podobně i zde ve trubce korunní v normálním květu 
nachází se nejvíce volného místa k vytvoření nového útvaru květního. 
Právě tyto květy, v nichž mohl jsem pozorovati vývoj paracorolly u Mi¬ 
mulus, nejvíce objasnily mi tento zvláštní útvar v těchto květech. 
Při podrobnějším prohlédnutí roztržené trubky korunní lze i vy¬ 
šetři ti, kde srůstají paracorollní útvary s trubkou korunní a kde srůstají 
nitky tyčinek této odrůdy s paracorollou v květech Mimulus. Nitky tyčinek 
jen zcela krátce zespod nejvýš 2 — 3 mm, kdežto paracorollní útvary splý¬ 
vají s trubkou korunní ve výšce až 10 mm. Tedy i zde lze spatři ti rozdíly 
mezi oběma částmi květu. 
Než hlavní zřetel tentokráte hleděl jsem věnovati nervatuře květních 
částí. Nervatura trubkovitě srostlého kalicha jest výrazná a při srovnání 
s nervaturou korunní trubky této úplně podobná. 
Pět zelených kališních lístků srůstá v trubkovitý kalich, v jehož pět 
cípů směřují zespod přímé hlavní nervy (svazky cévní), jež jsou vyvinuty 
značně silně proti druhým a tvoří tu jakousi žebernatost trubky kališní. 
Mezi dvěma žebry končícími v cípu kališním nacházíme skoro rovnoběžně 
s hlavním žebrem (I.) po obou stranách tohoto nervy vedlejší (II.), slabší, 
ne zcela přímo probíhající, často i slabším větvením zkřivené, na konci 
mnohdy vidličnatě se dělící, rozbíhající se v menší větvičky a nedosahující 
plně okraje kališního. Mimo to pozorujeme ještě v místech neznatelného 
srůstu kališních lístků 1 — 2 menší nervy, jež jsou silnější větví nervu po¬ 
stranního, vedlejšího. 
Vezmeme-li ku srovnání vegetativní list lodyžní z téže rostliny, 
shledáme, že na něm jest výrazná nervatura stejného složení. Hlavní 
nerv (I.) probíhá až ku špičce čepele středem a jest skoro přímý neb vzrůstem 
slabě obloukovitě prohnutý; vedlejší nervy (II.) probíhají po jeho obou 
stranách skoro rovnoběžně ovšem obloukovitě, a k nim druží se slabší 
ještě obloukovité postranní 1 — 2 větve, které na spodu čepele se spojují 
s vedlejšími nervy. 
XL. 
