2 
orientaci, konstatoval jsem úplnou shodu s inesitem, o němž přesná a 
téměř úplná data právě nedávno podal E. S. Larsen v obsáhlé práci 
„The microscopic determination of the nonopaques minerals". Mezi tím 
vzácnou laskavostí správy mineralog, sbírek Národního musea dostal jsem 
za účelem srovnávacího studia k disposici dva vzorky pravého inesitu 
z Lángbanu a z dolu Harstigen u Pajsberku ve Švédsku, a podávám v těchto 
řádcích výsledek svých studií spolu s kritikou práce Breusingovy. 
* * 
* 
Historická a literární část práce Breusingovy, značně roz¬ 
vláčně psaná, je jinak pečlivá a celkem správná. Za účelem orientace pro 
další postup je nutno uvésti hlavní fakta: 
R. 1844 uviděl výborný freiberský mineralog A. Breithaupt 
na jedné ze svých studijních cest ve Vídni (patrně v nějaké soukromé 
sbírce) velmi pěkný exemplář t. zv. „faserigen Braunspať' Wernerova 
ze Štávnice na Slovensku, získal jej a po návratu do Freiberka podrobil 
bližšímu studiu. Poznal jej co samostatný druh nerostný, nazval jej man- 
ganokalcitem a podle zevních znaků zařadil jej do svého rodu Holoědrites 
spolu s aragonitem, tarnovicitem , strontianitem , witheritem a cerussitem, 
tím spíše, poněvadž se kvalitativně přesvědčil o přítomnosti kysličníku 
uhličitého. V tomto svém názoru byl také utvrzen C. F. Rammels- 
b e r g e m, který v Poggendorffových Annáleck 68. sv. str. 511 publikoval 
kvantitativní analysu, již uvádí též v monumentálním svém díle Handbuch 
der Mineralchemie 1860, str. 206, a podle níž má manganokalcit složení 
MnC0 3 67-48%, CaC0 3 18*81%, MgC0 3 9*97%, FeC0 3 3*22%, úhrnem 
nalezeno 99-48%. Tím byla, jak se zdálo, samostatnost a oprávněnost 
nové specie dokonale zaručena, a údaje o ní přecházely pak do všech 
tehdejších učebnic mineralogických. První podnět k revisi fysikálních 
vlastností a chemického složení manganokalcitu dala malá noticka ne¬ 
dávno zesnulého madarského mineraloga J. A. Krennera, publikovaná 
v Grothově Zeitschrift f. Krist, und Min. r. 1883, podle níž mangano¬ 
kalcit (exempláře Národního musea v Pešti a dvorního musea ve Vídni) 
má štěpnost rhomboedrickou a nikoliv prismatickou a brachy pinakoidální , 
jak udával Breithaupt, a jest tedy trigonální a ne kosočtverečný. 
Breithaupt byl tenkrát již mrtev (j 1873), ale na poznámku Kren- 
n e r o v u reagoval Breithauptuv přítel Des Cloizeaux. 
Známý ten francouzský specialista v určování optických vlastností kry¬ 
stalů studoval Breithauptuv manganokalcit již dříve; patrně mu 
Breithaupt věnoval vzorek tohoto vzácného materiálu, aby jej 
opticky prozkoumal, za jeho návštěvy ve Freiberku r. 1868. 2 ) Za života 
Breithauptova neuveřejnil Des Cloizeaux o výsledku 
těchto svých studií ničeho; teprve rok po jeho úmrtí v prvním svazku 
*) Breusing 1. c. 1 ) str. 314 — 310. 
XLI. 
