3 
druhého dílu svého ,,Manuel de minéralogie" věnoval u dialogitu malou 
zmínku též manganokalcitu. V textu reprodukuje celkem věrně popis 
Breithauptův, v poněkud delší poznámce podává pak pozorování 
vlastní na úlomku z originálního sbírkového kusu báňské Akademie ve 
Freiberku. Příznačnou zdá se mi závěrečná věta: De nouvelles observations 
seraient donc nécessaires pour établir définitivement, si le minéral doit 
étre regardé comme une véritable aragonite manganésienne ou seulement 
comme une variété de diallogite fibreuse et peu homogéne. Z ní vidíme, že 
již tenkráte byl Des Cloizeaux přesvědčen o inhomogenitě B r e i t- 
hauptova materiálu, ale patrně z piety k zesnulému druhu a příteli 
zachovával reservu. Noticka Krennerova jej přiměla k tomu, abv 
aktivně v této věci vystoupil. Již 15. prosince 1883 píše A. Weisba- 
c h o v i, nástupci Breithauptovu ve Freiberku, dopis, v němž 
se rozhodně staví proti mínění Krennerovu, sděluje, že na frag¬ 
mentu, jejž mu Breithaupt ulomil z kusu ve sbírce Wernerově 
r. 1868, našel dva nerosty, jeden dv.ojosý, s velikým úhlem os optických, 
druhý jednoosý, positivní . 3 ) Za účelem dalšího studia prosí pak Weis¬ 
ba c h a . o zaslání malých úlomků a současně žádá, aby K 1. Winkler, 
objevitel germania, jenž v oné době ve Freiberku rovněž působil, provedl 
kvantitativní rozbor. Weisbach vyhověl ihned jeho žádosti a již 
22. prosince téhož roku mu píše Des Cloizeaux nový dopis, v němž 
podává první kvantitativní data o velikosti úhlu os optických, úhlu zhá¬ 
šení a o dispersi. Materiál, Weisbachem zaslaný, byl patrně velmi 
pěkný, poněvadž u něho Des Cloizeaux nalezl šikmý výchoz ostré 
středné na úlomcích štěpných podle (010) a z toho správně dedukoval jeho 
příslušnost do soustavy trojklonné , kdežto před tím se domníval, že onen 
záhadný „manganokalcit" je monoklinický. Jak úsilovně se snažil Des 
Cloizeaux věc rozřešiti, o tom svědčí jeho druhý dopis Weisba- 
c h o v i ze dne 14. ledna 1884, v němž podává další přesnou charakte¬ 
ristiku ,,manganokalcitu" — poznal v něm již určitě nový nerost, a to 
vodnatý křemičitan hlavně manganatý, a očekává jen netrpělivě výsledek 
analysy W i n k 1 e r o v y, jež musí jeho přesvědčení potvrditi. Jedna 
věc ho však zaráží — stará analysa Rammelsbergova zr. 1846 
uveřejněná v Poggendorffových Annálech sv. 68, str. 511. Bylť R a m m e 1 s- 
b e r g tenkrát příliš velkou autoritou, než aby se někdo odvážil pochy- 
bovati o správnosti jeho nálezu, tím spíše, když v uvedené zprávě Ram- 
melsberg výslovně píše: leh fand darin etc. Proto Des Cloizeaux 
v tomto dopise raději předpokládá, že se spíše ve freiberské sbírce stala 
nějaká konfuse mezi původním originálem Breithaupt o v ým 
a materiálem, jejž mu Weisbach poslal k prozkoumání. Ze studia 
tohoto zajímavého nerostu šťávnického vznikla pak zpráva Des Cloizeaux- 
ova, předložená v sezení Société minéralogique de France 13. března 1884 
3 ) správně má býti negativní. 
XLI. 
]* 
