4 
a publikovaná v Bulletinu této společnosti: Examen optique et cristallo- 
graphique de plusieurs silicates de manganěse, ve které vedle dat optických 
je uvedena analysa Winklerova, jíž je dokázáno, že zkoumaný 
nerost je vodnatý křemičitan, srostlý těsně s uhličitanem. Určité formule 
mu Des Cloizeaux nedává, ale navrhuje odstranění jména mangano- 
kalcit z mineralogické systematiky a zároveň připouští správnost zmíněné 
noticky Krennerovy, poněvadž v onom případě jde skutečně o rhom- 
boedrické karbonáty. Ještě jeden dopis Des Cloizeauxův Weis- 
b a c h o v i cituje B r e u s i n g — ze 14. března 1884. Z něho je viděti, 
jak bojuje s pochybami o správnosti analysy Rammelsbergovy, 
ale konečně přece v jeho duši vítězí autorita Rammelsbergova. Tím 
byla korespondence mezi Paříží a Freiberkem ukončena — ale věc neusnula. 
Na článek Des Cloizeauxův reagoval nejprve K r e n n e r, 4 ) 
později Groth, 5 ) a oba projevili názor, že se ve Freiberku stal omyl, 
a Krenner přímo prohlásil, že Des Cloizeauxem zkoumaný 
materiál není vůbec ze Šťávnice. Výtka nesprávnosti ve sbírce freiberské 
dotkla se Weisbacha, jehož láska k nerostům a přesnost byla pří¬ 
slovečná (viz článek V. Goldschmidta ,,Erinnerungsblátter an A 1 b i n 
W e i s b a c h“) a proto se obrátil přímo na toho, kdo jedině mohl podati 
rozluštění v této spletité věci — na Rammelsberga. Po několikeré 
výměně dopisů mezi Weisbachem, RammelsbergemaWeb- 
s k y m byl nalezen konečně v musejní sbírce berlínské původní kus, 
jejž Rammelsberg přímo od Breithaupta obdržel a v něm 
Rammelsberg nyní po upozornění z Freiberka nalezl i Si0 2 i H 2 0 
vedle MnO, FeO, CaO, MgO a C0 2 — v prvním doplňku ke druhému vydání 
své knihy ,,Handbuch der Mineralchemie" str. 157 uvádí všechny vy¬ 
počtené komponenty, kromě vody , ačkoliv ta podle jeho dopisu Weis- 
bachovi 6 ) ve zkoumané směsi nerostů činí několik procent . Summa všech 
složek v uvedené analyse bez vody činí přesně 100% — na základě cit. 
dopisu je nutno předpokládati, že k tomuto výsledku dospěl Rammels¬ 
berg jen výpočtem a nikoliv přímým nálezem, neboť zrovna na onom 
místě praví, že nemohl přesné urciti složení uhličitanů. Ten, kdo by neznal 
cit. dopisu, musí však myslit i při čtení Rammelsbergovy zprávy v uve¬ 
deném doplňku str. 157, že se mu nějakým způsobem podařilo uhličitany 
odděliti — není tedy tato zpráva Rammelsbergova ani v nej- 
menším spolehlivá a nesmí se při dalších závěrech vůbec k ní bráti zřetel, 
máme-li se vyvarovati omylů podobných jako při analyse původní z r. 1846, 
kterou podle vlastních slov Rammelsbergových (v dopise 
Weisbachovi ze 14. května 1885) provedl patrně nějaký, jak je 
z celé historie viděti, málo spolehlivý praktikant v jeho laboratoři. Rozdíly 
ve výsledcích analysy Winklerovy a druhé analysy R ammels- 
4 ) Zeitschrift f. Kryst. 9. 1884, p. 288. 
5 ) Zeitschrift f. Kryst. 11. 1886, p. 207 poznámka. 
6 ) Breusing 1. c. x ) str. 311. 
XLI. 
