6 
I. základní analysa Breusingova. II. molekulární kvocienty. 
III. molekulární kvocienty, kde od součtu kvocientů RO odečten mole¬ 
kulární kvocient C0 2 . Zbytek s ostatními komponentami dává velmi dobrý 
poměr Si0 2 : RO : H 2 0 = 70: 65: 35 = 14: 13:7. Že onen uhličitan není 
dolomitem, jak myslí Breusing, vidíme při srovnání mol. kvocientů 
CaO a MgO na první pohled, stejně jako poznáme ze II. sloupce, že již 
CaO je více, nežli odpovídá nalezenému množství kysličníku uhličitého 
a že není tedy správným odečísti jednoduše MgO a CaO spolu s C0 2 a ze 
zbytku počítati vzorec křemičitanu. 
Následkem tohoto chybného závěru je pak dosti značný nesouhlas 
mezi nalezenými počítanými hodnotami pro analysu druhou (1. c. str. 299), 
kdežto analysa třetí (1. c. str. 304) je patrně silně „upravena", takže po 
odečtení „dolomitu" a přepočtení na 100 dává téměř přesně hodnoty 
theoreticképrokřemičitan 4 Si0 2 : 3 MnO : 2 H 2 0. Rovněž analysa Win k- 
1 e r o v a, kterou publikoval Des Cloizeaux v uvedené zprávě, 
jeví veliké rozdíly mezi theorií a skutečně nalezenými hodnotami; Des 
Cloizeaux sám ji vůbec nerozpočítává, kdežto Winkler 9 ) v do¬ 
pise Weisbachovi myslí, že může psáti formuli: 
6 Si0 2 .4 MnO . 3 H 2 0. 
Rozdíl mezi tímto vzorcem a skutečně nalezeným množstvím jest zase 
značný. O vápníku Wink 1 er v této analyse předpokládá, stejně jako 
Breusing, že jest úplně vázán na C0 2 , zdá se však, že obsah C0 2 
přímo nestanovil. 
Že jest vápník obsažen i v křemičitanu, o tom svědčí nález D a- 
m o u r ů v. 10 ) Sám jsem se o správnosti jeho nálezu přesvědčil mikroche- 
micky. 11 ) Kvantitativní analysa nepovede v žádném případě zaručeně 
k cíli, neboť povahou materiálu (i Breusingova „agnolithu" i mnou 
nalezeného ,,dialogitu" C s e h o v a) je způsobeno, že nedostaneme nikdy 
množství čistého křemičitanu, potřebné ke kvantitativní analyse, nýbrž 
vždy jeho směs s uhličitanem, eventuelně ještě s křemenem. Jediná cesta, 
která v tomto případě vede k cíli, je výzkum fysikdlní, zvláště optický. 
V tomto směru jest shoda velmi dobrá, jak svědčí srovnání fysikálních 
vlastností agnolithu s korespondujícími vlastnostmi inesitu, stanovenými 
Schneiderem, 12 ) Scheibem, 13 ) Flinkem, 11 ) H amber gem 15 ) 
9 ) Breusing 1. c. str. 322. 
10 ) Des Cloizeaux Bull. d. 1. soc. min. d. France 1884, str. 74 a násl. 
n ) Drobné úlomky, jejichž homogenitu jsem mikroskopicky zjistil, odpařil 
jsem na hod. sklíčku třikrát s konc. HC1, získaný produkt promyl kapkou destilované 
vody, k níž přidáno něco zřeď. H 2 S0 4 a pak necháno samovolně odpařiti na podložním 
.sklíčku. Vznikly charakteristické krystaly sádrovce CaS0 4 .2 H 2 0. 
la ) A. Schneider, Jahrb. geol. Landesanst. Berlin 1887, 483; Zeitschr. 
d. geol. Ges. 1887, 39, 833. 
13 ) S c h e i b e u. Schneidera 1. c. 12 ); dále Zeitschr. d. geol. Ges. 1889, 
41, 1C>2. 
XLI. 
