7 
a Zambo ninim. 16 ) Oba se vyskytují ve vláknitě až stébelnatě 
paprsčitých aggregátech skelně lesklých, růžových nebo masově červe¬ 
ných, někdy šedorůžových. Vryp je bílý, tvrdost 4*5 —5 podle Mohsovy, 
5*5—6 podle B r e i t h a u p t o v y empirické stupnice tvrdosti, štěpnost 
velmi dobrá podle (010), dobrá podle (100). Hustota inesitu z Dillen- 
urgu v Nassavsku jest rovna 3*03, ze Švédská 3*0295, manganokalcit 
Breithauptův 3*037, agnolith Breusingův má 3*054 (nehomogenní) 
„dialogit" hodrušský 3*0298. Optické vlastnosti inesitu studovali 
Scheibe 17 ) a nejnověji L a r s e n, 18 ) o „agnolithu" neúplná data 
vděčíme A. DesCloizeauxovi. Podle Scheibeho svírá směr 
zhášení, odpovídající stopě roviny os optických na (010), s c 60^2°. 
na (100) úhel zhášení jest roven 12°. Negativní ostrá středná skoro kolmá 
na (010), úhel os optických měřen v aparátu Adamsově s % a = 1*7782 
rovná se 64°00' pro Li, 63°28' Na, 62°51 TI. Larsenovy údaje optické 
orientace se s tím úplně shodují a indexy lomu podle tohoto autora jsou 
rovny: 
a = 1*609 ± 0*003 p = 1*636 ± 0*003 a = 1*644 ± 0*003 
P — a = 0*027 y — p = 0*008 y “ a = 0*035 
Pro „manganokalcit" resp. agnolith Breusingův udává D e s C 1 o i- 
zeaux úhel zhášení na ploše nejlepší štěpnosti ca 61° pro světlo bílé, 
na ní možno pozorovati výchoz negativní ostré středné s úhlem os 2 H a = 
= 80°13' (lom oleje neudán). Disperse skřížená a slabě ukloněná. Tato 
celková shoda optických vlastností byla nápadna již Hambergovi 15 ), 
který upozornil na možnou identitu obou nerostů. — Breusing však 
hájí samostatnost a rozdílnost těchto specií. Studoval jsem opticky jak 
typický inesit ze Švédská (dva vzorky Nár. musea ze sbírky W r a n é h o) 
tak originální „agnolith" Breusingůvz berlínského musea i ze sbírek 
freiberské Akademie (obdržel jsem odtud vzorky od pp. prof. B e 1 o w- 
ského a Kolbecka laskavým prostřednictvím prof. Slavíka), 
i „dialogit" C s e h ů v, a konstatoval jsem jejich úplnou shodu vzájemnou 
i s údaji v literatuře. Štěpné úlomky, mikroskopem pozorovány, jsou dvojího 
rázu: jedny zhášejí jen o malý úhel — 12°—14° pro světlo sodíkové —- 
šikmo ke svému protažení a mají při zkoumání citlivou violovou destičkou 
ráz délky positivní — to jsou úlomky štěpné podle (100). Druzí jedinci 
zhášejí mnohem šikměji — 29%° pro světlo sodíkové maximálně — ráz 
14 ) G. Flink: Ófv. Vet.-Ak. Forhand. Stockholm 1888, 45, 571; 1889,4tí, 12, 
15 ) A. Hamberg: Geol. Fóren. i. Stockholm Fórhandl. sv. XVI., str. 
323 a násl. 
16 ) F. Zambo ni ni: Contributo allo Studio dei silicati idrati, Atti 
Accad. Napoli 1908 (XVI), 1-127. 
17 ) 1. c. 13 ) 
18 ) E. S. L ar sen: The microscopie determination etc. Bull. 679 of U. 
S. G. Survey 1921. 
XLI. 
