10 
I, II. 
C 79,2 79,1 
H 10,0 9,9 
Rozbor kyseliny abietové, sražené chlorovodíkem, překrystahované 
dvakráte z acetonu a sušené ihned v proudu vodíka |a]^ = — 80-62 
0,3355 
g látky 
dalo 
0,2985 
g h 2 o 
a 0,9702 
g C0 2 
0,2229 
g „ 
> > 
0,1964 
g h 2 o 
a 0,6472 
g C0 2 
0,2289 
g •> 
>y 
0,2092 
g h 2 o 
a 0,6629 
g co 2 
I. 
ii. 
III. 
C 
78-9 
79-2 
79-0 
H 
9-9 
9-8 
10-2 
Rozbor kyseliny abietové, obyčejný praeparát, nesušený ve vodíku, asi 
měsíc starý. Čistě bílé krystally | a \ p = — 71-75° 
0,3704 g látky dalo 0,3260 g H 2 0 a 1,0481 g C0 2 
0,2610 g „ „ 0,2343 g H 2 0 a 0,7397 g C0 2 
0,2943 g „ „ 0,2577 g H 2 0 a 0,8319 g C0 2 
C 
H 
I. 
77-2 
9-8 
II. 
77-3 
10-0 
III. 
77-1 
9-7 
Rozbor methylnatého estheru, frakce čís. 4. (b. v. 212—227° C píá 
8 mm rtuti) 
0,4655 g látky dalo 0,4098 g H 2 0 a 1,3171 g CO, 
0,2662 g „ „ 0,2361 g H 2 0 a 0,7547 g C0 2 
I. II. 
C 77-2 77-3 
H 9-8 9-9 
Tyto rozbory dokazují, že mezi elementárným složením směsi abie- 
tových kyselin, připravené prvou krystallisací a mezi složením posledního 
produktu krystallisačního není rozdílu. 
B. Bruhn 1 ) vyslovil lákavou hypothesu, že kyselina abietová vzniká 
polymerisací terpenu v diterpen a oxydací jedné methylové skupiny v kar- 
boxyl. Příslušel by jí tedy vzorec C 20 H 30 O 2 . Oxydací dalšího methylu 
a odštěpením C0 2 měnila by se pak dále na vzduchu v kyselinu C 19 H 28 0 2 . 
V pryskyřici mohla by býti směs obou těchto kyselin. 
Vzorec C 20 H 30 O 2 vyžaduje 79,39% C a 10,02% H; složení C 19 H 28 0 2 
odpovídá 79,09% C a 9,81% H. Ačkoliv použil jsem methody pracovní, 
která při příbuzné kyselině oleosylvové poskytla mi přesné výsledky. 
U Chem. Zeit. 1900. p. 24., 1106. 
I. 
