ROČNÍK XXI í. 
TŘÍDA Ií. 
ČÍSLO 3. 
0 listech terrainálních 
se zvláštním zřetelem k terminálním jehlicím r. Pinus 
Podává 
Jindřich Vodička. 
Ss 7 obr. v textu. 
(Předloženo dne 10. ledna 1913.) 
UVOĎ. 
Zajímavý a ne právě řídký zjev v říši rostlinné, že totiž vegetativní 
list — ač jinak orgán vesměs postranní — staví se ať už normálně nebo 
abnormně do pokračování osy jako orgán terminální, byl do nedávná 
v morfologii rostlinné vůbec přehlížen. Je s podivením, že úkazu tak vý¬ 
značnému, který přece už sám sebou je pro morfologa neobyčejně zají¬ 
mavým, ale který je zároveň i velmi cenným dokumentem theorie ana- 
fytosní a foliolární theorie vajíčka, nepřikládali starší autoři vůbec vý¬ 
znamu, ba nepřipouštěli vůbec možnosti existence terminálních assimi- 
lačních listů v rostlinstvu — tak soudil na př. i sám Čelakovský. 
Prvním autorem, který vážně otázkou touto se zabýval, je Vel e- 
n o v s k ý, který v II. dílu své „Morfologie" obšírně pojednává o veške¬ 
rých dosud známých případech terminálních listů v rostlinstvu; i nebude 
skromným úkolem tohoto spisku nic víc, nežli onu stať v některých směrech 
rozšířiti a některými novými doklady k ní přispěti. — 
Nežli budeme mluviti o některých jednotlivých případech listů 
terminálních resp. pseudoterminálních u jevnosnubných rostlin, dlužno 
především vytknouti, v jakém smyslu názvů těchto užíváme a jaký význam 
mají tyto zjevy pro rostlinnou morfologii. 
Terminálním nazýváme nej mladší list na ose postavivší se po úplné 
-abortaci vegetačního vrcholu do směru osy. 
Kdybychom pokládali list za orgán význačně postranní vzhledem 
k jeho postavení na ose rostlinné, pak by byl výskyt listů osu okončujících 
Rozprava, čís. 3. TI. II. Roč. XXII. 
III. 
