4 
1. Listy pseudoterminální. 
K normálně i abnormálně terminálnímu postavení zelených assi- 
milačních listů uvádí Velenovský v II. dílu své „Morfologie" ně¬ 
kolik zajímavých příkladů. Je to na pí\ zmíněný již břečťan (Hedera 
Helix), jehož postranní větévky nezřídka zakrňují, při čemž nejmladší 
jejich list, obyčejně značně zmohutnělý, vytlačí rudimentní vrchol vege¬ 
tační a postaví se do směru osy. Vrchol často abortuje úplně, takže pak 
splývá base řapíka s osou téměř nerozeznatelně. 
Podobné abnormity byly pozorovány též u fuchsie a buku. Vzplý¬ 
vavý list r. Limnanthemum nese po straně zdánlivého řapíku květenství 
okončující osu, v jejíž směr se vlastní řapík staví. U r. Polygonatum a 
Uvularia zakrní někdy konečný pupen a poslední list staví se pak pseudo- 
terminálně. 
Vegetační vrcholy v basi řapíkové mají ukryty normálně pseudo¬ 
terminální listy r. Juncus (J. conglomeratus) a Amorphophallus. Listy 
v obou případech jsou dokonale radiálně vyvinuty, ba u druhu Juncus 
conglomeratus se oblý, monofaciální list svým tvarem a anatomickou 
strukturou úplně shoduje s osou. 
Také u klíční rostlinky druhu Dioscorea bulbosa v abnormních pří¬ 
padech zakrňuje vegetační vrchol, první assimilační list postaví se pak 
úplně v pokračování osy; chlopně base řapíkové vytvoří nepatrnou sku¬ 
linku, v níž ukryt je rudiment vegetačního vrcholu. 
Z případů abnormálně vytvořených terminálních resp. pseudo¬ 
terminální ch listů jsou se stanoviska morfologického velmi zajímavé 
abnormity, vyskytující se u některých druhů r. Pinus, jež se úzce druží 
k případu normálního vytváření terminální jehlice u P. monophylla. Jedná 
se tu vesměs o druhy s dvěma jehlicemi ve svazečku. 
Normální brachyblast (na př. u Pinus silvestris), stojící v úžlabí 
šupiny na hlavní ose nese řadu měkkých, hnědých, pevně semknutých 
šupin v počtu 6—10 tvořících spirálu o divergenci 2 / 5 . Šupiny zakrývají 
celý trachyblast i s basí obou konečných zelených jehlic, z nichž starší 
následuje zřejmě po nej mladší šupině brachy blast u v divergenci 2 / 5 , kdežto 
mladší jehlice zaujímá ke starší postavení vstřícné. Je přirozeno, že ge¬ 
netická spirála pokračuje nepřetržitě ze šupin na zelené jehlice; vstřícné 
postavení obou jehlic lze snadno vysvětliti snahou phyllomů zaujmouti 
na stěsnaném místě polohu k svému vývoji co možná nej výhodně j ší; 
o kruhový prostor rozdělují se obě jehlice stejnoměrně, čemuž odpovídá 
jich půlkruhový příčný průřez. 
Pro vegetační vrchol mezi nimi sotva tu pak zbývá místo, následkem 
čehož pak tento více méně zakrňuje a nezřídka úplně abortuje. Jest však 
nicméně častým zjevem abnormální vývoj tohoto vrcholu bud ve formě 
zelené větvičky (Pinus silvestris), nebo šupinatého pupene (P. banksiana). 
III. 
