7 
svinování listu lze pěkně sledovat i na příčných řezech (obr. 2. /, g) ; jest 
zřetelně viděti, že na svinování bere účast celá anatomická struktura 
jehlice: Oba pryskyřičné kanálky v rozích jehlice u P. banksiana se spolu 
sbližují, pochva (= Transfusionsgewebe) stáčí se do formy v průřezu 
podkovovité, oba svazky cévní, jež u normálního listu a na špičce pseudo- 
terminálního svírají spolu úhel zpravidla větší než 90°, zmenšují na basi 
pseudoterminální jehlice tento úhel na 60° až 30°. Je možno zajisté před- 
pokládati, že by jediný centrálně v jehlici umístěný svazek cévní stáčel 
se zcela podobně jako jeho pochva, takže by v extrémním případě phloěm 
objal xylem, čili: Svazek cévní kollaterální přešel by v koncentrický, 
jak toho analogické doklady nacházíme u Angiospermů (Iris). 
Zajímavou abnormitou jest vytvoření dalšího centrálně umístěného 
svazku cévního uprostřed obou postranních v pseudoterminální jehlici 
u P. silvestris (obr. 3. e), čímž obdoba s Juncus communis a monofaciál- 
ními listy u r. Xantorrhea, Iris, Convallaria a j. stává se ještě nápad¬ 
nější. Svinutím okrajů redukuje se strana břišní (xylemová) na úzký 
žlábek, zatím co hřbetní (phloěmová) strana nabude značně na objemu 
— máme tu tedy před sebou monofaciální list stejně jako u rodů výše 
jmenovaných. Svinování jehlice do formy oblé a s tím spojené změny 
anatomické jsou výsledkem zmíněného již zákona morfologického, dle 
něhož veškeré phyllomy terminálně na osu se stavící jeví snahu co možná 
nejvíce se připodobniti ose jak v ohledu morfologickém tak anatomickém. 
Zbývá ještě otázka, co se děje v tomto případě s vegetačním vrcho¬ 
lem brachyblastu a s rudimentem druhé jehlice. Po odstranění všech 
šupin na brachy blastu nalezneme k basi okončující jehlice přitisklou 
šupinku v každém ohledu podobnou ostatním šupinám brachyblastovým 
(obr. 2. c, i, 3. a). Šupinka tato je však protistojná pseudoterminální 
jehlici, stojíc k ní přesně v divergenci y 2 , kdežto u dvojjehlicového brachy- 
blastu — jak výše uvedeno — poslední šupina stála vždy v divergenci 
2 / 5 k některé z obou jehlic (obr. 3. d). Z tohoto důvodu, jakož i z celé řady 
přechodů, jež jsem nalezl u P. silvestris nutno konstatováti, že šupinka 
tato odpovídá rudimentu druhé jehlice. V četných případech kryla tato 
šupinka zakrnělý vegetační vrchol (obr. 3. b, c ), jindy byl tento úplně 
abortován (obr. 2. d, h, i). Velmi pěkně lze tyto poměry sledovati na po¬ 
délných řezech brachyblastem (obr. 2. i, 3 c ). Někdy bývá dokonce i patrna 
stopa cévního svazku, náležejícího redukované jehlici (obr. 3. c). 
Jak patrno z hořeních údajů, vytlačí sevřené okraje jehlice vegetační 
vrchol stranou, kde tento abortuje. Nikdy jsem nenalezl brachyblastu, 
kde by byla base jehlice svými okraji vegetační vrchol objala, což je ovšem 
při stěsnané prostoře žlábku tvořeného plochými polovinami xylemové 
strany docela pochopitelno. Vytlačený vegetační vrchol dostává se tak 
do úžlabí šupinky, odpovídající morfologicky druhé jehlici; šupinka tato 
bývá dobře vyvinuta zejména u P. silvestris, kdežto u P. banksiana jest 
pozorovati její pozvolnou redukci až na nepatrný, blanitý, bělavě za¬ 
lil. 
