10 
Ze všech tuto uvedených případů abnormního vývoje jediné jehlice 
na brachyblastu je velmi dobře patrný zákon o snaze terminálního 
phyllomu porušiti bilateralitu a připodobniti se tvarem ose. V našich pří¬ 
padech zaujala vždy terminální po př. pseudoterminální jehlice veškerý 
onen prostor na temeni brachyblastu, o nějž se dříve musila děliti na 
polovic s jehlicí druhou, t. j. místo prostoru půlkruhového zabrala prostor 
kruhový. Dělo se tak dvojím způsobem: 
1. Svinutím okrajů listových do kruhu, 
2. ztluštěním xylemové strany. 
Nebude snad při této příležitosti nemístno zmíniti se tuto o jiném 
druhu abnormit na brachyblastech Pinus silvestris, o nichž již Strasburger 
zmínku činí (,,Die Coniferen und die Gnetaceen, Leipzig 1872.“). V ně¬ 
kterých případech nalezl jsem u Pinus silvestris na konci brachy blastu 
zdánlivě jedinou, oblou terminální jehlici. Byla na první pohled podobna 
pseudoterminální jehlici se svinutými okraji, podélná rýha byla však po 
celé délce stejnoměrně hluboká a špička zdánlivě jednoduché jehlice zřejmě 
rozpoltěna (obr. 4. a, b). Další závažné rozdíly objevují se na příčném 
řezu. Tento jest sice kruhový, hlubokým zářezem ve dvě poloměsíčité 
poloviny rozdělený — jako u výše zmíněných abnormit, uvnitř však 
nacházejí se dva páry svazků cévních, v každé polovině po jednom páru 
s vlastní, samostatnou pochvou (obr. 4. d). Nelze souditi při uvážení 
všech těchto okolností jinak, než že se tu jedná o srůst dvou jehlic, a sice 
srůst zvláštního způsobu do tvaru t. zv. dvoj jehlice. Že tomu skutečně 
tak, o tom přesvědčíme se přihlédnuvše k postavení poslední šupiny brachy- 
blastové. Kdyby se tu jednalo o list jednoduchý, zajisté bychom nalezli 
proti zářezu na basi šupinovitý rudiment druhé jehlice; poslední šupina 
je tu však zřetelně po straně rýhy umístěna a orientována k jedné z obou 
polovin dvoj jehlice dle 2 / 5 (obr. 4. c). Je to tedy obyčejná šupina brachy- 
blastová, po níž následují v naznačené divergenci obě jehlice spolu srostlé. 
Rýha oddělující obě poloviny dvoj jehlice bývá rozmanitě hluboká; často 
dosahuje téměř protějšího okraje, takže pak obě jehlice spolu souvisejí 
jen velmi úzkým pruhem. 
Je podivno, že nesrůstají tu obě jehlice celou xylemovou stranou, 
nýbrž pouze jedním svým okrajem. Jedná se tu zajisté o zajímavý případ 
atavismu: Jehlice srůstají tu v oné divergenci, kterou u nich musíme po¬ 
važovat i za původnější, totiž 2 / 5 , dle níž jsou orientovány také všechny 
předchozí phyllomy brachyblastové. Je to zároveň důkazem, že normální 
vstřícné postavení obou jehlic brachyblastových je sekundérním stavem, 
vyplývajícím ze známého zákona, dle něhož každý orgán snaží se za- 
ujmouti místo jeho vývoji co možná nej výhodnější. 
Srůst tento živě připomíná známé dvoj jehlice normálně se vyví¬ 
jející u japonské konifery Sciadopitys verticillata, u níž pozoroval Max¬ 
well T. Masters pochod právě opačný, totiž rozštěpení se dvoj- 
jehlice na dvě jehlice samostatné, mezi nimiž se vyvinul dokonce i vege- 
III. 
