17 
houbový parenchym, objímající centrálně umístěnou pochvu s jedno¬ 
duchou, plochou pentlicí cévní, jejíž obě komponenty teprve na příčném 
řezu (obr. 4. é) naznačují morfologicky svrchní (= břišní) a spodní 
(= hřbetní) stranu. Bez anatomického 
ohledání je orientace jehlice nemožná, 
ježto na oblém povrchu -— jak z popisu 
zřejmo — není mezi oběma stranami 
žádného rozdílu. (Byly by zde také spíše 
na místě názvy: strana xylemová — 
phloěmová.) Okolnost tato je dalším 
dokladem pravidla již několikráte cito¬ 
vaného a odůvodněného. Kanálky prys¬ 
kyřičné bývají nejčastěji dva; jsou 
umístěny bočně, nepříliš vzdáleny konců 
transversálního průměru kruhového (na 
příčném řezu). Často lze však konstato- 
vati zmnožení pryskyřičných kanálů na 
tři, což svědčí zřejmě o náklonnosti 
k monofacialitě. 
Za těchto okolností, což dlužno 
přiznati, překvapuje poněkud bilateralita 
cévního svazku. Na příčném řezu brachy- 
blastem (obr. 7. a) nalezneme uprostřed 
parenchymu dokonale koncentrický cévní 
svazek s phloěmem obráceným směrem 
k obvodu, s xylemem směrem k dřeni 
centrum zaujímající; z něho vycházejí 
do šupin četné svazky postranní. Na 
řezech postupně výše (směrem k basi 
jehlice) vedených lze pěkně sledovat i po- 
nenáhlý přechod brachyblastového svazku 
koncentrického v listový kollaterální: 
Phloěm se po jedné straně znenáhla roz- 
stupuje, obnažuje xylem (obr. 7. b) a po¬ 
sléze spolu s ním rozkládá se z původního 
tvaru žlabovitého v plochou, bilaterální 
pásku (obr. 7. c). 
Zajímavé je tu srovnání s r. Danae 
a Semele ; shoda v mnohých detailech 
je zajisté nápadná. Nenáhlý anatomický 
přechod cévního svazku vzdor přesnému 
vnějšímu odčlenění není pranic překvapujícího; je nutno si uvědomiti, 
že^se tu jedná o svazek jediný, u něhož náhlý přechod je nesnadno 
myslitelný. 
Obr. 7. Pinus monophylla: Příčné 
řezy: a) basí, b) středem monophyll- 
brachyblastu,c) basí termi- 
nální jehlice. 
ní ho 
III. 
2 
